open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
McCormick (traktori)

**McCormick** on italialainen traktorimerkki. Argo- konsernin vuonna 2001 perustama tuotemerkki perustuu McCormick-tuotemerkin ja sitä  edeltäneiden  McCormick Harvesting Machine yhtiön ja International Harvesterin perinteisiin. 

## Historia
McCormick-brändi syntyi vuonna 1856 perustetusta McCormick Harvesting Machine Company -yrityksestä, joka sulautui seuraajayhtiöksi International Harvesterin kanssa vuonna 1902, joka myös jatkoi tuotemerkkiä. Sen jälkeen kun International Harvester myi maatalousosaston Tennecolle vuonna 1985, samalla McCormick-tuotemerkki lopetettiin. CX-sarjan tuotanto aloitettiin Case-tehtaalla Doncasterissa vuonna 1997, jota seurasi seuraavana vuonna Maxxum MXC -sarja. Se oli yksi EU: n sääntelyviranomaisten vaatimuksista, kun Case sulautettiin New Hollandiin vuonna 1999 CNH Globaliksi, oli edessä Doncasterin tehtaan myynti. Vuonna 2000 italialainen Argo-konserni sai tehtaan ja tavaramerkkioikeudet haltuunsa McCormickiin. Doncasterin tehtaan lisäksi myös siellä tuotetut C-, CX- ja MXC-traktorisarjat sekä MX Maxxum -sarjat kuuluivat kauppaan. McCormick Tractors International Limited aloitti toimintansa tammikuussa 2001. Samana vuonna Argo-konserni osti CNH Globalilta uuden tehtaan Saint-Dizierissä, jota laajennettiin myöhemmin McCormick Ranskan pääkonttoriksi ja tuotanto- ja myyntitoiminnan pääkonttoriksi Ranskassa. 

Vuonna 2002 McCormick GmbH perustettiin saksalaiseksi jakelijaksi Haariin (lähellä Müncheniä), joka muutti vuonna 2005 Fella-tehtaalle (joka kuuluu myös Argo-ryhmään) Feuchtiin Nürnbergin lähellä. Saksan sivuliike on toiminut Argo GmbH:na vuodesta 2006. 

Vuonna 2007 traktorinvalmistajat Landini, McCormick ja Valpadana sulautettiin Argo Tractorsiin ja ovat siitä lähtien olleet vain yrityksen tavaramerkkejä. Doncasterin tehdas suljettiin vuoden lopulla, ja kolmen merkin traktoreita on siitä lähtien valmistettu Fabbricossa Reggio Emilian maakunnassa Pohjois-Italiassa.     

## Nykyinen sarja

### traktorit

McCormickin tällä hetkellä Euroopassa tarjoama tehokkain traktori on X8.680 VT-Drive -malli, jonka nimellisteho on 301 hv.    

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nicole Uphoff

**Nicole Uphoff** (s. 25. tammikuuta 1967 Duisburg) on saksalainen kouluratsastaja. Hän on nelinkertainen olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Whitespace

**Whitespace** voi tarkoittaa seuraavia:
* Tulostumaton merkki
* varattu mutta käyttämätön radiotaajuus
* Whitespace, esoteerinen ohjelmointikieli
* *The White Space*, vuoden 2009 elokuva
Celebesinpalmunäätä

**Celebesinpalmunäätä** (*Macrogalidia musschenbroekii*) on sivettieläinten (Viverridae) heimoon kuuluva nisäkäslaji. Se on sukunsa ***Macrogalidia*** ainoa laji.

Celebesinpalmunäädällä on lyhyt ja tiheä turkki. Sen väritys on eläimen selkäpuolella tumman ruskeanharmaa, vatsapuoli on punervansävyinen ja vaaleampi. Kyljillä voi olla heikkoja tummia täpliä ja hännässä vaaleanruskeita sivusuuntaisia juovia. Silmien ylä- ja alapuolella sekä kuonon takana kasvaa valkoista karvaa. Ruumiin pituus on alle 80 senttimetriä, hännän pituus 60 senttimetriä ja paino noin 44 kilogrammaa.

Celebesinpalmunäätää tavataan kotoperäisenä Sulawesin eli Celebesin saaren pohjois-, keski- ja kaakkoisosissa. 
Fossiililöytöjen perusteella se on historiallisesti elänyt koko saaren alueella. Nykyisin sukukypsien celebesinpalmunäätien lukumäärän arvioidaan olevan noin 9 000. Celebesinpalmunäätä elää metsissä.

Celebesinpalmunäädän ravintoa ovat pienet jyrsijät sekä hedelmät kuten papaijat. Se kiipeilee usein puissa.

## Lähteet
Rasti-Vihti

**Rasti-Vihti** on vuonna 1976 perustettu Vihdin alueella toimiva suunnistusseura. 

Seuran riveistä on tullut viisi suunnistuksen maailmanmestaria. Kari Sallinen voitti seuraa edustaessaan kolme aikuisten SM-kultaa vuosina 1982 ja 1983. Rasti-Vihti oli myös Jani Lakasen ensimmäinen seura. Rasti-Vihdillä, Hiidenkiertäjillä ja Karkki-Rastilla oli yhteinen edustusseura Delta 21 vuoden ajan vuoteen 2012. Nykyään seura keskittyy alkeis- ja kuntosuunnistukseen, karttojen tekemiseen ja kilpailujen järjestämiseen. Seura on järjestänyt suunnistuksen veteraanien SM-pitkän matkan vuonna 2014 ja pyöräsuunnistuksen SM-kilpailut vuonna 2019. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Seuran virallinen sivu
Paasikiven–Kekkosentie

**Paasikiven–Kekkosentie** eli **Rantaväylä** on Tampereella sijaitseva vilkas autoliikenteen väylä, joka toimii seudullisena läpikulkutienä sekä merkittävänä sisäänajoreittinä kaupungin keskustaan. Se on Suomen valtion omistama nelikaistainen maantie ja osa valtatietä 12. Paasikiven–Kekkosentie sijoittuu Nokian moottoritien ja Teiskontien liittymän väliin.

## Tien historia

Alkuperäinen Paasikiven–Kekkosentie oli seitsemän kilometriä pitkä, ja se rakennettiin useassa vaiheessa. Ensimmäinen osa valmistui Näsijärven etelärannalle ja Tampereen ydinkeskustan pohjoispuolelle 1970-luvun puolivälissä. Viimeinen osa Petsamon kohdalla avattiin liikenteelle vuonna 1989. Suunnitteluvaiheessa väylästä käytettiin nimeä *Kehätie*, mutta myöhemmin läntinen osa sai kaupungin asemakaavassa nimen **Paasikiventie** ja itäinen osa nimen **Kekkosentie**. Paasikiventie vaihtui Kekkosentieksi Tammerkosken rannassa Näsinsillan itäpäässä.

Paasikiventie ja Kekkosentie olivat alun perin kaupungin hallinnoimia ja hoitamia katuja, mutta 1990-luvun puolivälissä ne muutettiin valtion ylläpitämiksi yleisiksi teiksi. Mustanlahden ja Naistenlahden välistä tieosuutta levennettiin vuonna 1997.

Vuonna 2016 valmistunut pari kilometriä pitkä Rantatunneli muutti väylän linjausta niin, että Paasikiventie sijaitsee nykyään tunnelin länsipuolella (Santalahdesta länteen) ja Kekkosentie tunnelin itäpuolella (Naistenlahdesta itään). Tunneliosuus ei ole Paasikiven- eikä Kekkosentietä, vaan maanalaisen tien nimi on *Rantatunneli*. Tunnelin myötä Santalahden ja Naistenlahden välinen maanpäällinen tieosuus jäi pois valtatie 12:n käytöstä, ja se sai tässä yhteydessä uudet nimet **Paasikivenkatu** ja **Kekkosenkatu** sekä niiden välissä Tampellassa kulkevalla osuudella Ranta-Tampellan katu. *Katu*-pääte kertoo siitä, että tien hoitovastuu kuuluu Tampereen kaupungille.

## Nimen tausta
*Paasikiventien* nimi viittaa presidentti Juho Kusti Paasikiveen, joka asui varhaislapsuudessaan Tampereella. Kun kadunnimi 1970-luvun alussa merkittiin asemakaavaan, Paasikiven syntymästä oli tullut kuluneeksi sata vuotta. Vuonna 1977 asemakaavaan otetulla nimellä *Kekkosentie* on puolestaan haluttu kunnioittaa presidentti Urho Kekkosta, jolla oli Tampere-yhteyksiä liikemies Kalle Kaiharin kautta.

Paasikiven–Kekkosentien valmistumisaikaan Suomen ulkopolitiikassa vallitsi niin sanottu Paasikiven–Kekkosen linja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Argo (yhtiö)

**Argo** on maatalouskoneita valmistava holdingyhtiö Italiassa. Sen perustivat veljekset Valerio ja Pierangelo Morra vuonna 1988. Yhtiö on sen jälkeen kasvanut voimakkaasti. Vuonna 1994 se osti enemmistön traktoreita valmistavasta Landinista ja seuraavana vuonna Valpadanasta. Yhtiö osti leikkuupuimuri- ja paalainvalmistaja  Laverdan sekä Doncasterin traktoritehtaan Englannista, jonka mukana se sai McCormick-tuotemerkin CNH-yhtiöltä vuonna 2000. Traktoreiden valmistuksesta vastaa nykyisin tytäryhtiö Argo Tractors ja Valpadana. Traktoreiden tuotantotilat sijaitsevat Fabbricossa ja Luzzarassa.

Yhtiön nykyiset tuotemerkit:
* Landini
* McCormick
* Valpadana
* S.E.P.
* Fort
* Pegoraro

## Lähteet
Laurentius Jonae Gestritius

**Laurentius Jonae Gestritius**  (k. 1597 tai 1598) oli ruotsalainen pappi ja virsirunoilija.

## Elämä
Laurentius Jonae oli kotoisin Gästriklandista, ja hänet tunnettiin sen mukaan latinalaistetulla nimellä Gestritius. Hänen tiedetään tulleen 1577 kirkkoherraksi Ångermanlandin Reselen seurakuntaan ja olleen vuodesta 1589 alkaen Härnösandin kirkkoherrana sekä osallistuneen 1593 Upsalan kokoukseen, jossa hän oli yksi kokouksen päätöksen allekirjoittajista.

Hän oli virsirunoilija, julkaisi virsiä sekä ruotsinsi ja muokkasi vanhoja latinankielisiä hymnejä, joista tunnetuin on ”Puer natus in Betlehem”, Ruotsin kirkon virsikirjan virsi 130 ”Taivaalla tähti välkehti”  sekä saksankielisiä, reformaation hengessä kirjoitettuja virsiä. Hän kirjoitti myös itse virsiä ja hänen kirjoittamiaan virsiä ja saarnoja julkaistiin 1591 sekä 1619, jolloin hänen pojanpoikansa, Haquinus Laurentii Rhezelius julkaisi ne otsikolla ”Någre psalmer, andelige wijsor och loffsonger”. 

Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi hänen kirjoittamansa virsi, ”Saan, Herra, rauhan mieleeni” (O Gudh, det är en hjertans tröst) virsi 403 (Suom, Elias Lönnrot 1868, uud. suom. Pekka Kivekäs 1995). Se on ollut myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa, vuoden 1938 virsikirjassa virsi 193, ”Nyt kokoon tulleet, Jumala" mutta ei enää vuoden 1986 virsikirjassa.

## Lähteet
Yleislaina

**Yleislaina** on lainasana, joka on täysin mukautunut kohdekielen rakenteeseen niin äännerakenteeltaan kuin taivutukseltaankin. Yleislainoja ei välttämättä huomaa lainasanoiksi; esimerkiksi suomen sanat *vasara* ja *sata* (kantaindoiraanista) sekä *hylly* ja *kinkku* (ruotsista) ovat vanhoja lainasanoja. Myös monet etunimet ovat yleislainoja, samoin osa ulkomaisista paikannimistä (esim. Tukholma, Hampuri, Ranska, Riika).

Suomen yleislainoissa ei ole vierasperäisiä äänteitä *b*, *g*, *f* ja *š*; usein tähän joukkoon luetaan myös *d*. Sana *radio* on kuitenkin yleislaina. Yleislainoja suomen kielessä ovat myös *appelsiini*, *kahvi*, *pankki* ja *tohtori*. Nykyisin englannista lainattavat sanat ovat enimmäkseen sitaattilainoja, mutta varhaisimmat ovat mukautuneet yleislainoiksi; näitä ovat mm. *pihvi*, *meikki* ja *pekoni*.

Suurin osa uudemmista yleislainoista on alkujaan ollut erikoislainoja; vasta myöhemmin ne ovat mukautuneet suomen äännerakenteeseen. Esimerkiksi yleislaina *vaneri* on mukautunut aiemmasta erikoislainasta *faneeri*, sanan *tilli* varhaisempi erikoislainamuoto on *dilli* ja japanilaisperäisen sanan *[[siitake]]* (mon. siitakkeet) entinen kirjoitusasu on *shiitake* (mon. shiitaket). Myös ruotsalaisperäinen sana *sohva* (alun perin *soffa*) on mukautunut erikoislainasta yleislainaksi.

## Lähteet
* 
*
Tuulisäkki

**Tuulisäkki** (engl. *bivouac*) on sateen- ja tuulenpitävä pussi, joka toimii yleensä hätämajoitteena. Tuulisäkki voi olla tehty esimerkiksi nailonista. Vaikka tuulisäkki suojaakin, oleskelu siinä ei ole niin mukavaa kuin teltassa. Tuulisäkkejä ovat käyttäneet sotilaat, vuorikiipeilijät ja retkeilijät. Nykyiset tuulisäkit sopivat yleensä 1-2 hengelle.
## Lähteet
*
Norman Powell (koripalloilija)

**Norman Powell** (s. 25. toukokuuta 1993) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaa heittävänä takamiehenä. Hän edustaa NBA-liigassa pelaavaa Portland Trail Blazersia.

Powell pelasi vuosina 2011–2015 Kalifornian yliopiston (UCLA) joukkueessa. Milwaukee Bucks varasi hänet NBA:han toisella kierroksella  mutta myi hänen oikeutensa Toronto Raptorsille.

Ensimmäisellä NBA-kaudellaan 2015–2016 Powell pelasi 49 runkosarjaottelua, joissa hän teki ottelua kohden 5,6 pistettä ja otti 2,3 levypalloa. Runkosarjan viimeisessä ottelussa hän teki 30 pistettä Brooklyn Netsia vastaan. Pudotuspeleissä hän pelasi 18 ottelua, joissa hän teki ottelua kohden 3,8 pistettä ja otti 1,5 levypalloa. Kaudella 2016–2017 Powell pelasi 76 runkosarjaottelua, joissa hän teki ottelua kohden 8,4 pistettä ja otti 2,2 levypalloa. Yhdeksässä pudotuspeliottelussaan hän teki keskimäärin 11,7 pistettä ja otti 3,1 levypalloa. Kaudella 2017–2018 Powell pelasi 70 runkosarjaottelua edelliskautta heikommin tilastolukemin, ja pudotuspeleissäkin peliaika jäi vähille. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 60 runkosarjaottelua 8,6 pisteen ja 2,3 levypallon keskiarvolla. Pudotuspeleissä hän pelasi 23 ottelua ja teki niissä keskimäärin 6,5 pistettä ja otti 2,2 levypalloa. Eniten peliaikaa hän sai välierissä Milwaukee Bucksia vastaan ja pelasi neljännessä ottelussa lähes 32,5 minuuttia. Toronto voitti loppuotteluissa Golden State Warriorsin ja vei mestaruuden.

Marraskuussa 2019 Powell teki Orlando Magicia vastaan yhden ottelun piste-ennätyksensä 33 pistettä.

## Lähteet
Teemu Lukkari

**Teemu Lukkari** (s. 8. elokuuta 1992 Oulu) on suomalainen futsalpelaaja. Lukkari edustaa Futsal-Liigassa pelaavaa jyväskyläläistä Kampuksen Dynamoa sekä Suomen maajoukkuetta. Lukkari on pelaajaprofiililtaan laitapelaaja. 

Lukkari valittiin syksyllä 2019 maajoukkueeseen ja on onnistunut vakiinnuttamaan pelipaikkansa joukkueessa tärkeissä MM-karsinta peleissä. 

Lukkari teki historiaa siirtyessään Kampuksen Dynamoon paikallisvastustaja Liikunnan Riemusta kaudeksi 2019-2020. Koskaan aiemmin Riemun entinen pelaaja ei ole siirtynyt Dynamon riveihin. Riemun riveissä Lukkari pelasi 44 ottelua (10 maalia ja 8 syöttöä). Oululainen Lukkari on pelannut  myös muutaman liigaottelun Tervareiden riveissä sekä jalkapalloa muun muassa AC Oulussa ja HauPassa. Lukkari päätti jalkapallouransa 2016. 

## Lähteet
Gustaf Björlin

**Gustaf Björlin** (14. lokakuuta 1845 Tukholma, Ruotsi – 13. kesäkuuta 1922 Åmål, Ruotsi) oli ruotsalainen sotilas ja kirjailija. Björlin kävi sotakorkeakoulun Mariebergissä 1867–1870 ja oli sittemmin muun muassa yleisesikunnassa, jossa hän sotahistoriallisen osaston päällikkönä toimitti teoksen *Sveriges krig åren 1808 och 1809*. Björlin on kirjoittanut muitakin historiallisia tutkimuksia, kuten *Sveriges krig i Tyskland 1805–1807* (1882), *Kriget mot Danmark 1675–1679* (1885), *Karl XII* (1888), *Karl X Gustaf* (1889), *Gustaf II Adolf* (1890) ynnä muita sekä myös kaunokirjallisia teoksia. Björlin oli merkittävä myös Ruotsin valtiopäivillä ja puolustuslaitoksen uudestijärjestelyssä.

## Suomennetut teokset
* *Suomen sota 1808 ja 1809: lukemista nuorelle ja vanhalle* (*Finska kriget 1808 och 1809*), suomentanut Pehr Gustaf Viking Svinhufvud, Edlund 1885.
* *Wiaporin antautuminen*, Edlund 1886. sis. Viaporin antautuminen, Eläimet ihmisen palveluksessa, Oikea elämä, Sarja: Paras toveri matkoilla 4. (30 s.)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aleksanteri Haukka

**Aleksanteri Haukka** (s. 6. huhtikuuta 2000 Hyvinkää) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Imatran Pallo-Veikkoja.

## Ura
Haukka on Hyvinkään Tahkon kasvatti. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 7. elokuuta 2018 kotona Oulun Lippoa vastaan. Hän löi ottelussa kaksi juoksua ja toi kolme juoksua. Hänet palkittiin joukkueensa toiseksi parhaana pelaajana. 

Haukka siirtyi kaudeksi 2021 1+1-vuotisella sopimuksella Superpesis-joukkue Imatran Pallo-Veikkoihin.

## Saavutukset
* B-poikien Itä–Länsi-ottelu (2018) 

## Lähteet
Puolukanpöhö

**Puolukanpöhö** (*Exobasidium vaccinii*) on Exobasidiaceae-heimoon kuuluva nokisienilaji, joka elää puolukan (*Vaccinium vitis-idaea*) loisena sairastuttaen tämän lehtiä. Puolukanpöhön sairastuttaman kasvin oireita ovat kirkkaanpunaiset lehdet ja voimakkaasti paksuntuneet, sienirihmaston peittämät lehden alapinnat. Puolukanpöhöä kasvaa kaikkialla puolukan levinneisyyalueella. Suomessa laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

Puolukanpöhö on kanervakasveissa loisivan pöhöjen (*Exobasidium*) suvun yleisin laji Suomessa. Suomessa kasvaa myös kaksi muuta puolukassa loisivaa pöhölajia (puolukanversopöhö *Exobasidium juelianum* ja puolukanloistopöhö *Exobasidium splendidum*), jotka muuttavat kasvin tai sen vuosiversot paisuneiksi ja helakanpunaisiksi.

## Tuntomerkit
Tartunnan alkuvaiheessa puolukanpöhöä ei voi nähdä paljaalla silmällä. Ensimmäisenä silmin nähtävänä oireena ovat kirkkaanpunaiset, kellertäväreunaiset täplät lehden yläpinnalla. Myöhemmin lehden alapinnalle kasvaa noin senttimetrin levyisiä, voimakkaasti paisuneita punaisia paiseita, joiden yläpinta on valkoisen sienirihmaston peittämä. Paiseet kasvavat ja peittävät lopulta koko lehden.

Puolukanpöhö kasvaa ainoastaan elävissä kasveissa. Sen sienirihmasto kasvaa solunsisäisenä ja muodostaa imurihmastoa, joka tartuttaa isäntäkasvin säilytyskudokset. Neli-itiöiset itiökannat ovat kooltaan 40–50&nbsp;×&nbsp;4–5&nbsp;µm, väliseinättömiä ja kapeakaulaisia. Itiökannat kasvavat yksittäin tai ryppäissä kasvin pintasolujen väleissä. Lieriömäiset itiöt ovat ohutseinäisiä ja 11–20&nbsp;×&nbsp;2–4&nbsp;µm kokoisia. Kypsinä itiöt ovat 1-6-kertaisesti väliseinäisiä.

## Käyttö
Toisinaan puolukanpöhö saattaa värjätä koko verson kirkkaanpunaiseksi, ja tällöin sitä on tapana käyttää lakin koristeena.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Puolukanpöhö on levinnyt laajalle holarktiselle alueelle; sitä tapaa kaikkialta puolukan levinneisyysalueelta. Samoin kuin isäntäkasvinsa, puolukanpöhö kasvaa pääasiassa kuivahkoilla ja karuilla kankailla, mutta myös tuoreilla ja lehtomaisilla kankailla. Sienen aiheuttamat paiseet ovat nähtävissä kesä-syyskuussa.

## Ekologia
Puolukanpöhön ainoa isäntäkasvi on kanervakasveihin kuuluva puolukka (*Vaccinium vitis-idaea*). Alkuvaiheessa sieni ottaa ravintonsa kasvin säilytyskudoksesta; tämän jälkeen se leviää lehtiin ja saastuttaa lopulta koko kasvin. Siirtyminen kasvista toiseen tapahtuu lentävien itiöiden avulla. Itiöt itävät 8–11&nbsp;×&nbsp;1&nbsp;µm kokoisissa kuroumaitiöissä, joista kehittyy uusi sienirihmasto. Kuten muutkaan pöhösienet, puolukanpöhö ei ole loisena kovin vahingollinen; runsaimmillaankin se saastuttaa vain muutaman verson tiheästä puolukkakasvustosta.

## Lähteet
Milan Nedić

**Milan Nedić** (20. elokuuta 1877 Grocka, Serbia – 4. helmikuuta 1946 Belgrad, Jugoslavia) oli jugoslavialainen kenraali, joka toimi toisen maailmansodan saksalaismiehityksen aikana Serbiaan asetetun nukkehallituksen eli kansallisen pelastuksen hallituksen pääministerinä vuosina 1941–1944.

## Elämä
Nedić kävi koulunsa Kragujevacissa ja meni Serbian sotilasakatemiaan vuonna 1895. Hän suoritti myöhemmin esikuntakoulutuksen ja vuosina 1910–1911 jatko-opintoja Ranskassa. Hän oli Balkanin sotien aikana everstiluutnanttina Serbian pääesikunnassa ja osallistui ensimmäiseen maailmansotaan prikaatinkomentajana. Nedić jatkoi uraansa Jugoslavian kuningaskunnan armeijassa, jossa hän sai vuonna 1923 divisioonakenraalin arvon. Hän komensi eri sotilasyksiköitä, kuului kansalliseen puolustusneuvostoon, oli pääesikunnan päällikkönä ja julkaisi kaksi muistelmakirjaa ensimmäisestä maailmansodasta. Hän liittyi oikeistolaiseen ja kansallismieliseen Zbor-puolueeseen. Elokuussa 1939 Nedić nimitettiin veljensä Milutin Nedićin seuraajana puolustusministeriksi Dragiša Cvetkovićin hallitukseen. Nedić erosi hallituksesta erimielisyyksien vuoksi marraskuussa 1940.

Saksan hyökättyä Jugoslaviaan huhtikuussa 1941 Nedić osallistui lyhyen ja tappiollisen puolustustaistelun johtoon. Saksa jakoi valloitetun Jugoslavian: osa serbialueista liitettiin Itsenäiseen Kroatian valtioon, loput jäivät Saksan sotilashallinnon alle. Ensimmäistä Serbiaan perustettua nukkehallitusta, niin sanottua komissaarineuvostoa johti entinen ministeri Milan Aćimović. Saksalaiset halusivat tilalle arvovaltaisemmalta vaikuttavan hallituksen, joten 29. elokuuta 1941 perustettiin Nedićin johtama kansallisen pelastuksen hallitus. Useat ministereistä kuuluivat Zboriin. Nedić toivoi voivansa hillitä saksalaisten ja erityisesti Kroatian Ustaša-hallinnon serbeihin kohdistamaa vainoa ja terroria, mutta Saksa ei antanut hänen hallitukselleen paljoakaan todellista valtaa edes Serbiassa. Hän onnistui kuitenkin torjumaan Saksan vaatimuksen serbijoukkojen lähettämisestä rintamalle liittoutuneita vastaan.

Nedić yritti turhaan neuvotella četnikkien johdon kanssa yhteisen rintaman muodostamisesta kommunistipartisaaneja vastaan. Puna-armeijan ja partisaanien vallatessa Serbian Nedićin hallitus pakeni Belgradista perääntyvien saksalaisten mukana lokakuussa 1944 ja siirtyi Sloveniaan sekä lopuksi Itävaltaan. Sodan jälkeen yhdysvaltalaisjoukot vangitsivat Nedićin ja luovuttivat hänet syyskuussa 1945 takaisin Jugoslaviaan uuden kommunistihallinnon käsiin. Virallisen tiedon mukaan hän teki helmikuussa 1946 itsemurhan hyppäämällä vankilan ikkunasta ennen kuin hänelle ehdittiin järjestää maanpetosoikeudenkäynti. Hänen kuolemaansa on väitetty myös murhaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kari Rummukainen

**Kari Olavi Rummukainen** (s. 14. tammikuuta 1962 Nurmes) on suomalainen teoreettinen fyysikko, joka työskentelee Helsingin yliopiston teoreettisen hiukkasfysiikan professorina (2009-). Hän toimii akatemiaprofessorina kaudella 2019-2023. Hän tutkii muun muassa kahden mustan aukon törmäyksen synnyttämiä gravitaatioaaltoja.

## Elämä ja ura
Rummukainen tuli ylioppilaaksi Nurmeksen lukiosta 1981. Hän valmistui Helsingin yliopistosta teoreettisen fysiikan alalta filosofian kandidaatiksi (1987) ja filosofian tohtoriksi (1990). Hänen artikkeliväitöskirjan muotoinen väitöstutkimuksensa oli otsikoitu *The order-disorder interface tension in quantum chromodynamics and spin models*. Rummukainen nimitettiin teoreettisen fysiikan dosentiksi Helsingin yliopistoon vuonna 1994.

Hän työskenteli postdoc-tutkijana Helsingin yliopiston teoreettisen fysiikan tutkimuslaitoksella  (1990-1991), tutkijana eurooppalaisessa hiukkasfysiikan tutkimuskeskuksessa CERNissä Sveitsissä (1991-1993, fellow), postdoc-tutkijana yhdysvaltalaisessa Indianan yliopistossa (1993-1996), EU:n rahoittamana tutkijana Bielefeldin yliopistossa Saksassa (1996–1997, EU research fellow), apulaisprofessorina Tanskassa Norditassa (1997-2002) ja Helsingin yliopiston yliopistonlehtorina (2002-2003). Oulun yliopiston teoreettisen fysiikan professoriksi hän tuli vuonna 2003, työskennellen kuitenkin CERNissä seuraavat vuodet (2003-2006, staff member) ja aloittaen Oulussa vasta vuonna 2006. Professuurin Helsingin yliopistosta hän sai vuonna 2009.

Rummukaisen tutkimustyön aihepiirejä ovat teoreettinen fysiikka ja kosmologia. Akatemiaprofessuurinsa aikana hän tutkii gravitaatioaaltoja. Lisäksi hän osallistuu suunnitteilla olevan gravitaatioaaltoteleskooppi LISAn vaatimustenmäärittelyyn; tämä teleskooppi pyritään lähettämään avaruuteen vuonna 2034.

Rummukaisen saamiin tunnustuksiin lukeutuvat muun muassa Helsingin yliopiston Fysiikan laitoksen parhaan fysiikan opettajan palkinto (2002 ja 2011), Suomalaisen Tiedeakatemian Väisälän palkinto (2006) ja Suomalaisen Tiedeakatemian jäsenyys (2009). Hänet kutsuttiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi joulukuussa 2022.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ursan esitelmä: Kari Rummukainen – Gravitaatioaallot (18.11.2016) (fi) (youtube.com)
* Tuomas Karvonen (4.5.2007) Eurooppalainen hajautettu supertietokone vauhdissa (is.fi)
Retro Gamer

**Retro Gamer** oli brittiläinen vanhoihin videopeleihin keskittyvä aikakauslehti, jota julkaistaan kuukausittain.

Lehteä julkaistaan Bournemouthissa Englannissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://muropaketti.com/pelit/peliuutiset/retropelaamiselle-omistettu-retro-gamer-lehti-hyvaa-luettavaa-pelisedille/
Nikola Mandić

**Nikola Mandić** (15. tammikuuta 1869 Dolac, lähellä Travnikia, Osmanien valtakunta – 7. kesäkuuta 1945 Zagreb, Jugoslavia) oli kroaattipoliitikko, joka toimi toisen maailmansodan aikana Itsenäisen Kroatian valtion pääministerinä vuosina 1943–1945.

Mandić syntyi Bosniassa. Hän hankki oikeustieteellisen koulutuksen Wienin yliopistossa ja toimi asianajajana Sarajevossa. Hän kuului aluksi kroaattinationalisti Ante Starčevićin perustamaan oikeuspuolueeseen. Mandić osallistui vuonna 1908 Bosnian kroaattien talonpoikaispuolueen perustamiseen. Hänet valittiin vuonna 1910 puolueen edustajaksi Bosnian maapäiville ja maapäivien puhemieheksi. Hän oli edustajana Jugoslavian perustuslakia säätävässä kansalliskokouksessa, mutta ei hyväksynyt Jugoslavian vuoden 1921 perustuslakia ja vetäytyi politiikasta.

Mandić ei koskaan kuulunut äärinationalistiseen Ustaša-puolueeseen eikä osallistunut Kroatian valtion perustamiseen vuonna 1941. Ustaša-hallinnon johtaja Ante Pavelić nimitti kuitenkin iäkkään Mandićin pääministeriksi 2. syyskuuta 1943, mitä osa Ustašan johdosta vastusti. Lokakuussa 1944 Mandić yritti laajentaa hallituspohjaa kutsumalla myös Kroatian talonpoikaispuolueen edustajia ministereiksi. Koko valtion romahdettua sodan lopussa hän pakeni Zagrebista 6. toukokuuta 1945, mutta jäi pian brittien vangiksi. Hänet luovutettiin takaisin Jugoslaviaan, jossa kommunistihallinto tuomitsi hänet kuolemaan.

## Lähteet
Julkinen ulostaminen

**Julkinen ulostaminen** tarkoittaa ulostamista käymälärakennuksen ulkopuolella, varsinkin kehitysmaissa se muodostaa useita ongelmia. Vuonna 2014 joka kolmannelta ihmisellä oli puutteellinen pääsy perussanitaation pariin. Julkisen ulostamisen aiheuttamia terveysongelmia ovat esimerkiksi ulosteiden aiheuttamat taudit, jotka aiheuttavat kuolemia sekä heikentävät kehitysmaiden talouskasvua. Kehitysmaissa käymälöiden puutteesta johtuvan ripulin arvellaan aiheuttavan valtaosan kehitysmaiden terveydenhuoltokuluista. Käymälöiden puute vaikuttaa erityisesti naisiin, jotka altistuvat sen johdosta seksuaalisen väkivallan ja villipetojen muodostamalle uhalle. 

UNICEFin mukaan eniten julkisesti ulostavia asui vuoteen 2019 mennessä Intiassa, jossa heidän osuutensa oli noin 620 miljoonaa. Vuonna 2014 valittu pääministeri Narendra Modi käynnisti *Swachh Bharat* ("Puhdas Intia") -ohjelman, jonka tarkoitus oli hävittää julkinen ulostaminen vuoteen 2019 mennessä. Ohjelmaa on kritisoitu vessojen rakentamiseen keskittymisestä eikä sen varmistamisesta, että niitä todella käytettiin. Suuri ongelma käymälöiden käytön yleistymiselle on ollut ihmisten asenteissa ja uskomuksissa, joiden mukaan julkinen ulostaminen on hygieenisempää kuin kotivessaan ulostaminen. Vuonna 2019 Modi väitti hallituksensa saavuttaneen tavoitteensa, mutta asiantuntijat eivät ole samaa mieltä kampanjan tehokkuudesta. Intiassa käymälöiden puute aiheuttaa useita tasa-arvo-ongelmia. Esimerkiksi vuonna 2013 tehdyn tutkimuksen mukaan joka kolmas köyhästä perheestä tuleva nainen joutui seksuaalisen ahdistelun kohteeksi käydessään tarpeillaan. Osa kastijärjestelmän pohjimmaisista daliteista on joutunut työskentelemään puutteellisesti viemäröityjen vessojen tyhjentäjinä. Työtehtävänsä he hoitavat paljain käsin alusvaatteisillaan mitättömällä palkalla, altistaen itsensä sairauksille ja kuolemalle.

Nigeria ohitti Intian julkisten ulostajien määrässä UNICEFin kyselyn mukaan lokakuussa 2019. Nigeriassa joka neljänneltä puuttuu käymälä varsinkin köyhällä maaseudulla. Julkinen ulostaminen aiheuttaa maassa tauteja sekä saastuttaa vesilähteitä. Samana vuonna maan hallitus aloitti kampanjan julkista ulostamista vastaan tarkoituksena hävittää julkinen ulostaminen vuoteen 2030 mennessä. 

Yhdistyneet kansakunnat viettää maailman vessapäivää 19. marraskuuta tuodakseen näkyvyyttä ongelmalle sekä kiinnittääkseen huomiota sanitaatioon. Maailman vessapäivää on vietetty vuodesta 2013 alkaen. 

## Lähteet
Amar Pal

**Amar Pal** (; 19. toukokuuta 1922 Brahmanbaria – 20. huhtikuuta 2019 Kolkata) oli intialainen bengalien kansanmusiikin laulaja.

Pal menetti isänsä 10-vuotiaana, jolloin hänen kasvatuksensa jäi kokonaan äidin harteille. Hän sai varhaisimman kansanmusiikkiopetuksen äidiltään ja sai myöhemmin muodollista intialaisen klassisen musiikin opetusta Ayet Ali Khanilta, joka oli Allauddin Khanin pikkuveli. Kansanmusiikkiohjausta Pal sai myös Mani Chakrabortylta ja Suren Chakrabortylta. Vuonna 1948 Pal tutustui sanoittaja Sachindranath Bhattacharyaan, jonka avulla pääsi esiintymään All India Radioon. Samana vuonna hän asettui Kolkataan. Seitsemän vuosikymmenen mittaisella urallaan Pal lauloi tuhansia bengalinkielisiä kansanlauluja ja moderneja lauluja esimerkiksi elokuvissa, joita ohjasivat Satyajit Ray ja Debaki Bose. Hitiksi nousi "Kotoi Rongo Dekhi Duniyay", jonka Pal lauloi Rayn satiirissa *[[Hirak Rajar Deshe]]*.

Pal kirjoitti useita kansanmusiikkiaiheisia kirjoja. Hän osallistui kansainvälisesti kansanmusiikin seminaareihin ja workshopeihin, ja hänen musiikkinsa kansainvälisiä konsertteja järjestettiin Tokiossa, Bangladeshissä ja Yhdysvalloissa. Hän sai monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Sangeet Natak Akademin palkinnon työstään Länsi-Bengalin kansanmusiikin hyväksi.

Pal sai sydänpysähdyksen kotonaan 20. huhtikuuta 2019 ja tuli kiidätetyksi SSKM-sairaalaan, jossa kuoli samana päivänä. Hän oli jäänyt itse aiemmin leskeksi.

## Lähteet
Mouhun seisake

**Mouhun seisake** () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Savon radalla Mäntyharjulla. Mouhu perustettiin laiturivaihteena syrjäiselle paikalle 1895 kauppias G. W. Karhun aloitteesta. Miehitys Mouhussa päättyi 1963 ja tavaraliikenne lakkautettiin joko vuonna 1968 tai 1969. Mouhu oli yksi Savon radan hiljaisimmista liikennepaikoista, eikä sen ympärille kehittynyt paljon asutusta. Henkilöliikenne lakkautettiin 2. kesäkuuta 2002 ja koko liikennepaikka lakkautettiin 1. kesäkuuta 2003.

## Lähteet
Arará

**Arará** on vähemmistöryhmä Kuubassa (etenkin maakunnissa sekä La Habanassa ja Matanzasissa), joka polveutuu Dahomeyn (nyk. Benin) Fon, Ewe, Popo, Mahi, ja muista Afrikan etnisistä ryhmistä. *Arará* voi myös viitata tämän ihmisryhmän musiikkiin, tanssiin ja uskontoon.

## Alkuperä
Sana *Arará* ja sen sukulaiset, **Rada** ( Haiti, Trinidad ) ja **Arrada** ( Carriacou ), ovat peräisin Dahomeyn kaupungista Alladasta. Arará cabildos (etniset yhdistykset) perustettiin 1600-luvulla, ja Kuuban Arará-yhteisöissä esiintyy vieläkin alueellisia kulttuurieroja,  jotka ovat peräisin Afrikasta (Arará Dajomé, Arará Sabalú ja Arará Magino). Nimi *Sabalú* on peräisin Savalousta, Pohjois-Dahomeyssa, ja *Magino* on peräisin Mahista. Näiden alueiden orjia vietiin Amerikkojen eri osiin. Säilyneitä, eläviä esimerkkejä Dahomeyn kulttuurista (kuten musiikista ja uskonnosta) löytyy Haitista, Grenadineilta ja Brasilian kaupungeista Sáo Luis do Maranháo, Salvador, Recife ja Porto Alegre. 

Ranskalaiset ottivat enimmäkseen Dahomeyssä orjuutettuja, joten heitä siirrettiin Ranskan siirtomaihin, pääasiassa Haitiin ja Louisianaan. Toussant L’Ouverturen johtama orjakapina pakotti monet ihmiset pakenemaan, ja vuosina 1789-1804 rsnskalaisia plantaasinomistajia ja heidän uskollisia orjiaan emigroitui Kuubaan. Ajan musiikki oli *tumba fransesca* (ranskalainen rumpu), joka viittaa haitilaiseen musiikkiin ja tanssiin. Tämä on säilynyt aikoihimme vain kansallisten tanssiryhmien esityksissä.

## Uskonto
Monet Afrikan traditioista säilyivät Kuubassa, koska espanjalaiset siirtomaaherrat sallivat orjien käyttää rummutusta ja tanssia palvontamenoissaan samalla tavalla kuin Afrikassa. Espanjalaiset antoivat myös orjien organisoida keskinäisen avun yhdistyksiä, jotta he voisivat sopeutua uuteen elämäänsä paremmin. Näissä yhteisöissä saattoi olla kuningas, kuningatar ja monimutkainen sosiaalinen hierarkia eri tasoineen. Tämä suhteellinen sallivuus, johon liittyi pakollinen kastaminen katolilaisuuteen, johti Länsi-Afrikkalaisten jumalten ja kristittyjen pyhimysten väliseen synkretismiin. Jorubakuubalaiset menivät niin pitkälle, että nimesivät Santeria-uskontonsa muistuttamaan kristittyjen pyhimyksiä. Muut kuubalaiset nimitykset tälle uskonnolle ovat *Tegia de Ochá* ja *Lucumí*.

## Musiikki
Ararát siirsivät Afrikasta Kuubaan juhlansa ja uskonnolliset menot sellaisina kuin he olivat niitä esittäneet Afrikassa. *Arará cabildos* koostui yhtyeestä jossa on neljä rumpua. Niiden nimet vaihtelevat yhteisöstä toiseen, mutta useimmat ovat nimeltään *hunguedde*, *hincito*, *hun* ja *hunga*.        

## Katso myös
* Beninin musiikki
* Ewe-musiikki
* Ewe-rummutus

## Lähteet
Diskmag

**Diskmag** tai **diskzine** on demoskenen vain digitaalinen lehtijulkaisu, joita demoryhmien jäsenet tekivät. Nimitys on peräisin levykkeestä, jolla lehti usein jaettiin ja levitettiin. Internetin yleistyminen siirsi osan lehdistä verkossa julkaistavaksi tai lopetti kokonaan.

Tämä eroaa painetusta lehdestä, jossa oli mukana C-kasetti tai levyke.

## Lajityyppi
Lajityypin lehdet olivat usein ajettavana ohjelmatiedostona, joka toimi vain tietyllä laitteistoalustalla.
Lehdissä oli tekstin lisäksi mukana erikoistunutta visuaaliseen ulkonäköön vaikuttavaa grafiikkaa ja taustamusiikkia.

Lehtiä oli useille eri alustoille.

Amigalle oli muun muassa Grapevine.
Hugi on yksi pitkäikäisimmistä lajityypin lehdistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Disk Magazines Internet Archivessa 
* http://hugi.scene.org
Hugo Leonard von Haartman

**Hugo Leonard von Haartman** (8. toukokuuta 1829 Turku – 18. helmikuuta 1902 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.

Von Haartmanin vanhemmat olivat professori, valtioneuvos ja ylijohtaja Carl Daniel von Haartman ja Maria Helena Rosina Franzén (1800–1840). Hänen äitinsä oli runoilija ja piispa Frans Mikael Franzénin tytär.

Hänen puolisonsa vuoteen 1869 oli Julia Desbout ja vuodesta 1894 lähtien Ilma Carolina Himmelroos. Von Haartman valmistui Henkivartioväen junkkarikoulusta Pietarista porte-épée-junkkariksi vuonna 1844, ylennettiin vänrikiksi ja määrättiin Henkivartiokaartin Izmailovon rykmenttiin vuonna 1846. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi vuonna 1850, luutnantiksi 1852, alikapteeniksi 1854, kapteeniksi 1863 ja everstiksi vuonna 1864. Von Haartman nimitettiin Habarovskin postin päälliköksi vuonna 1868, mistä tehtävästä hän sai eron armeijan jalkaväkeen sijoitettuna vuonna 1873. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina maaliskuussa 1875. Von Haartman toimi vuosina 1885–1897 Valkeakosken kanavan valvojana Sääksmäellä.

## Lähteet
Patinaleppärousku

**Patinaleppärousku** (*Lactarius semisanguifluus*) on rouskujen sukuun kuuluva erinomainen ruokasieni. Lajia on löydetty kerran Suomesta.
## Lähteet
André Chamson

**André Chamson** (6. kesäkuuta 1900 Nimes – 1983) oli ranskalainen kirjailija, perinteellisen, hillityn realismin edustaja. Chamson kuvasi teoksissaan kotialueensa Sevennien väestöä. Toisaalta hän kirjoitti sosiaalisiin ja poliittisiin ajanilmiöihin liittyviä älyllisiä teoksia. Vuonna 1956 hänet nimitettiin Ranskan akatemian jäseneksi. Hänen teoksiaan ovat ainakin *Les hommes de la route* (1927), *Le crime des justes* (1928), *L'Année des vaincus* (1934) sekä *Le puits des miracles* (1946).

## Lähteet
Asago

**Asago** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosan Chūgokuvuorilla. Kaupungin eteläosan vedenjakakalta saavat alkunsa pohjoiseen Japaninmereen virtaava Maruyamajoki ja etelään Seton sisämereen virtaava Ichijoki. Koillisessa kaupunki rajautuu Kioton prefektuuriin. Asagossa on 30&nbsp;211 asukasta (helmikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 403,06 neliökilometriä.

Asutus Asagon alueella on vanhaa, ja siellä on säilynyt muun muassa monia *[[kofun]]*-hautakumpuja. Nykyinen Asagon kaupunki perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Asagon, Ikunon, Santōn ja Wadayaman maaseutukaupungit. Wadayaman alue kaupungin pohjoisosassa on Tajiman seudun eteläosien liikenteellinen ja taloudellinen keskus. San’indō-tiereitti kulki vanhastaan tämän Tajiman, Hariman ja Tanban provinssien rajaseudulla sijainneen alueen läpi. 1400-luvulla sinne rakennettiin Takedan linna, joka on nykyisin raunioina. 1500-luvulla aloitettiin hopean tuotanto Ikunon hopeakaivoksessa, jonka tuotantomäärä oli eräässä vaiheessa maan suurin. Ikunon kaivoskaupungissa lienee Edo-kaudella ollut jopa 20&nbsp;000 asukasta. Kaivos suljettiin vasta vuonna 1973. Nykyisin merkittäviä elinkeinoja ovat esimerkiksi riisin, teen ja vihannesten viljely sekä karjatalous. Kaupunkiin on sijoittunut myös puolijohteiden ja metallijousien valmistusta. Perinteisesti alueella on harjoitettu myös tekstiilien, saken ja huonekalujen tuotantoa.

Asagon nähtävyyksiin kuuluvat useat luonnonkauniit vuoristoalueet, kuten Itoin laakson, Ikunon tekoaltaan (Ginzanjärvi) ja Ikunon ylängön ympäristöt. Rakennettua perintöä ovat Takedan linnan raunioiden lisäksi muun muassa Ikunon kaivoksen ja Mikobatan kaivoksen kulttuuriympäristöt. Mikobatan kaivoksen Meiji-kaudella rakennettu valurautainen silta on yksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista, kuten myös Akabuchi-jinjan pyhäkön päähalli. Asagoa palvelevat JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja ja Bantan-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Himemiya-jinja Ikuno Asago Hyogo17n4272.jpg|Himemiya-jinja
Tiedosto:Tataragi Dam07n4272.jpg|Näkymä Asagon taidekylään Tataragin padolta
Tiedosto:Izutsuya Ikuno Asago Hyogo01n4272.jpg|Ikunon kaupunkikuvaa, Izutsuya
Tiedosto:Yashiro-no-Okeyaki A.jpg|Yashiron suuri idänselkova


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Delano (Kalifornia)

**Delano** on kaupunki Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se kuuluu laajaan Central Valleyn laaksoon. Delanon tärkein elinkeino on maatalous; erityisen tunnettua on paikallinen viinirypäleiden tuotanto. Delanossa on kaksi suurta osavaltion vankilaa, North Kern State Prison ja Kern Valley State Prison.

## Maantiede ja ilmasto
Delano sijaitsee Kalifornian keskiosassa San Joaquinin laaksossa noin 150 kilometriä Tyynenmeren rannikolta itään. San Joaquinin laakso muodostaa Central Valleyn eteläisen osan. Central Valley kattaa Kalifornian keskiosan. Idässä on Sequoian kansallispuisto ja Sierra Nevadan vuoristo: maasto muuttuu ylängöksi jo noin 20 kilometriä Delanosta itään. Delanon etäisyys Los Angelesista on noin 200 kilometriä luoteeseen ja San Franciscosta noin 360 kilometriä kaakkoon. Etäisyys Kernin suurimmasta kaupungista, Bakersfieldistä on noin 50 kilometriä pohjoisluoteeseen.

Delanossa vallitsee keskileveysasteiden aroilmasto kuumine kesineen ja viileine talvineen. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä on vain 185 millimetriä, ja kesäisin ei sada juuri lainkaan. Vuotuinen keskilämpötila on 17,5 °C. Lämpimintä on heinä- ja elokuussa, viileintä puolestaan joulu- ja tammikuussa.

## Historia
Delano perustettiin 14. heinäkuuta 1869. Nimen antoi Southern Pacific Railroad -yhtiö sisäministeri Columbus Delanon kunniaksi. Delano oli alun perin rautatieläiskaupunki: San Franciscosta etelään kulkenut ratalinja päättyi Delanoon. Kaupunki oli varhaisvuosinaan kasvukeskus, jossa asui sadoittain rautatieläisiä. Siitä tuli alueensa logistinen keskus, kun ratayhteys Los Angelesiin avattiin. 1900-luvulla Delano oli maatyöläisten järjestäytymisen ja poliittisen aktivoitumisen näyttämö.

Delanon asukasluku vuonna 1920 oli 805. Vuosisadan puolessa välissä asukkaita oli jo lähes 9&nbsp;000 ja vuosisadan lopussa lähes 40&nbsp;000. Delanon nopea kasvu taittui 2010-luvulle tultaessa. Vuonna 2018 asukkaita tilastoitiin saman verran kuin vuonna 2010, eli noin 53&nbsp;000.

## Talous ja liikenne
Delanon elinkeinot painottuvat maatalouteen ja palveluihin. Tärkeitä työllistäjiä ovat muun muassa Wonderful Citrus, Columbine Vineyards, Munger Farms, Lucich Farms ja Hronis. Palvelualojen osalta Delanon profiili on länsimaiselle kaupungille tyypillinen: vähittäiskauppa, terveydenhuolto ja oppilaitokset ovat merkittäviä työnantajia.

Delanon julkista liikennettä hoitaa Delano Area Rapid Transit (DART).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Delano, California, USA — Sunrise, Sunset, and Daylength
*Bestplaces.net: Best Places to Live in Delano, California
Black Bear

**Black Bear** eli **Musta Karhu** oli suomalaisten omistama kultakaivos Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa, Telluriden kaupungin läheisyydessä. Se oli ainoa suurempi kaivosyritys, jonka suomalaiset Yhdysvalloissa omistivat. Suomalaiset menettivät kaivoksen huijauksessa.

Kaivos sai vuonna 1892 laillistuksen nimellä The Black Bear Mining Company. Osakkeita myytiin etupäässä suomalaisille, ettei kaivos olisi joutunut amerikkalaisten käsiin. Kaivostoiminnan kulut olivat suuret, ja yhtiö velkaantui niin että vuonna 1912 velkataakka oli 100&nbsp;000 dollaria. Yhtiö sai omaisuuttaan vastaan lainaa newyorkilaiselta rahamieheltä. Vaikeudet kuitenkin jatkuivat, ja 1914 yhtiö järjestettiin uudelleen nimelle The Colorado Mining Company. Siinä vaiheessa suomalaisilla oli vielä yhtiöstä suuri osuus ja sananvaltaa. Pakkohuutokaupassa yhtiötä yritettiin pelastaa, mutta riittävästi rahaa ei löytynyt, ja kaivos päätyi amerikkalaisen yhtiön The Metals Exploration Companyn käsiin.

## Lähteet
Gustaf Oskar Gylling

**Gustaf Oskar Gylling** (16. helmikuuta 1829 Kuopio – 18. toukokuuta 1891 Moskova) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.

Gyllingin vanhemmat olivat everstiluutnantti Pehr Nils Gylling ja Sofia Lovisa Ulrika Aminoff ja puoliso Apollinaria Protasova. Gylling tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1841 ja määrättiin sieltä 1849 valmistuttuaan ensin vänrikkinä 3. Orenburgin linjapataljoonaan Kaakkois-Venäjälle ja sitten kouluttajaksi Butyrkin jalkaväkirykmentin 5. pataljoonaan. Aliluutnantiksi 1850 ylennettynä hänet komennettiin seuraavana vuonna pataljoonansa adjutantiksi. Luutnantiksi Gylling ylennettiin 1853. Krimin sotaan hän osallistui 1853–1854 Butyrkin jalkaväkirykmentissä ja sen aikana hänet ylennettiin alikapteeniksi ja siirrettiin ensin kouluttajaksi rykmenttinsä 8. reservipataljoonaan ja sitten 1855 Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonaan. 

Sodan jälkeen Gylling ylennettiin kapteeniksi. Vuonna 1857 hänet komennettiin Mallijalkaväkirykmenttiin Pietariin, vuonna 1858 2. yhdistettyyn reservitarkk’ampujapataljoonaan ja vuonna 1859 Suomen opetustarkk’ampujakoulun 1. harjoitustarkk’ampujakomppaniaan. Kun koulu lakkautettiin 1860, Gylling siirrettiin 1861 3. reservitarkk’ampujapataljoonaan. Majuriksi  hänet ylennettiin 1862 ja määrättiin 1864 18. tarkk’ampujapataljoonan komentajaksi ja 1867 reservitarkk’ampujapataljoonan komentajaksi. Everstiluutnantiksi 1869 ylennettynä hänet siirrettiin 73. reservitarkk’ampujapataljoonan komentajaksi. Vuonna 1874 Gylling nimitettiin Kiovan kuvernementtipataljoonan komentajaksi ja samalla Kiovan kihlakunnan sotilaskäskynhaltijaksi.Turkin sodan aikana vuodesta 1877 Gylling toimi Kiovan reservirykmentin komentajana, sodan jälkeen vuonna 1878 hänet nimitettiin 44. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi. Sotapalveluksesta Gylling sai eron vuonna 1880 kenraalimajuriksi ylennettynä.

## Lähteet
Andreas Laurentii Björnram

**Andreas Laurentii Björnram** (1520–1591) oli Ruotsin kirkon arkkipiispa. Björnram kävi oppia ulkomailla, muun muassa Rostockissa, ja tuli 1563 Gävlen kirkkoherraksi. Suostuttuaan Juhanan liturgiaan hänet määrättiin hoitamaan 1576 Växjön piispanvirkaa. Vuonna 1577 hän piti Tukholmassa ensimmäisenä valtakunnassa messun *Punaisen kirjan* mukaan. Samana vuonna hänet määrättiin Växjön piispaksi ja vuonna 1583 Upsalan arkkipiispaksi. Hänen isänsä oli Lauri Olavinpoika Björnram ja velipuolensa Hannu Laurinpoika Björnram.

## Lähteet
Henri Kyntäjä

**Henri Kyntäjä** (s. 20. marraskuuta 1987 Ylitornio) on keminmaalainen voimanostaja ja vahvamies. Hän on vahvamies maailmanmestari 2018. Voimanostossa hän edustaa kotikuntansa seuraa Aavasaksan Kisaa. Hän on kilpailut voimanostossa sarjoissa -59kg, -66kg ja -74kg sekä vahvamieskisoissa sarjassa -70kg.

Kyntäjä on osallistunut seuraaviin SM-kilpailuihin:

Klassinen voimanosto

2015 6. M-66kg

2016 7. M-66kg

2018 4. M-66kg

2019 1. M-59kg 

2020 3. M-66kg

2021 1. M-59kg

2023 3. M-66kg

Klassinen penkkipunnerrus

2017 1. M-66kg

2018 2. M-66kg

2019 2. M-59kg

2020 3. M-66kg

2021 2. M-59kg

Varuste penkkipunnerrus

2018 1. M-59kg

2023 1. M-66kg

Varuste voimanosto

2024 1. M-66kg

Vahvamies 

2018 2. M-70kg

Sekä seuraaviin arvokilpailuihin:

Vahvamies MM

2018 1. M-70kg
Siltasaarenkatu 13

**Siltasaarenkatu 13** tai **Porthaninkatu 2** oli Helsingin Kallion kaupunginosassa sijainnut virastotalo, jonka suunnitteli arkkitehti Jaakko Laapotti vuonna 1979. Rakennus otettiin käyttöön vuonna 1981. Rakennuksessa toimi Helsingin kaupunki. Vaaleanharmaassa keramiikkalaattapintaisessa julkisivussa oli vaakasuuntaiset nauhaikkunat ja pystysuuntaiset listat. Rakennus purettiin keväällä 2020 yhdessä vastapäisen talon kanssa. Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan omistama Ylva rakennutti paikalle Lyyra-rakennuskokonaisuuden, joka valmistui kokonaisuudessaan tammikuussa 2024.

 

## Lähteet
Delano (Minnesota)

**Delano** on kaupunki Minnesotan osavaltiossa Yhdysvaltain Keskilännessä. Se kuuluu Wrightin piirikuntaan, joka on Minneapolis-Saint Paulin suurkaupunkialueen läntistä reunamaata.

## Maantiede ja ilmasto
Delano sijaitsee Wrightin piirikunnan kaakkoiskulmassa Minnesotan eteläosassa. Delanon etäisyys Minneapolisista on noin 40 kilometriä länsiluoteeseen.

Delanossa vallitsee äärevä mannerilmasto. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä on 744 millimetriä. Kesäisin sataa runsaasti, talvisin vain vähän. Vuotuinen keskilämpötila on 6,8 °C. Heinäkuun keskilämpötila on 22,4 °C ja tammikuun –11,5 °C.

## Historia
Nykyisen Delanon alueelle saapui ihmisiä Beringin salmen kautta viimeisen jääkauden jälkeen todennäköisesti noin 8&nbsp;000 vuotta eaa. He muodostivat ensimmäiset intiaaniheimot ja jättivät jälkeensä hautakumpuja muun muassa Mississippin varrelle. Kun ensimmäiset eurooppalaiset saapuivat Minnesotan alueelle 1600-luvulla, siellä asui sioux-intiaaneja. 1700-luvulla alueelle muutti myös chippewa-intiaaneja; siouxit ja chippewat olivat keskenään vihamielisiä, mutta jonkinlainen löyhä raja heimojen välille saatiin käydyksi vuonna 1825.

Eurooppalaisperäistä väkeä alkoi saapua Delanon seuduille 1800-luvun puolivälissä ja he pyyhkäisivät monisatavuotisen intiaanikulttuurin tieltään muutamassa vuodessa. Nykyinen Delano alkoi kehittyä 1868 rautatien myötä. Pikkukaupunkia kutsuttiin alkuun nimellä Crow River, mutta nimeen ei oltu tyytyväisiä ja uudeksi nimeksi virallistettiin Delano rautatievirkailija Francis Roach Delanon mukaan vuonna 1870. Muualle Wrightin piirikuntaan muutti runsaasti skandinaavisia siirtolaisia, mutta Delano oli ensisijaisesti saksalaisten ja puolalaisten kohde. Alkuvuosinaan kaupunki kasvoi nopeasti. National Register of Historic Places -rekisteriin on kelpuutettu kolme delanolaista rakennusta: Eagle Newspaper Office, Delano Village Hall ja Simon Weldele House.

Varhaisvaiheensa nopean kasvun jälkeen Delanon asukasluku vakiintui tuhannen tienoille 1800-luvun lopulta aina 1940-luvulle. Vuosisadan puolessa välissä kasvu kiihtyi uudelleen. 2000-luvun taitteessa asukkaita oli noin 3&nbsp;800.

## Kulttuuri
Delanossa järjestettiin Minnesotan ensimmäiset itsenäisyyspäiväjuhlat heinäkuussa 1857. Nykyisin juhlallisuudet kestävät vähintään neljä vuorokautta.

Delanon peruskoulutus on saanut tunnustusta korkeasta laadustaan. Paikkakunta tunnetaan kansallisella tasolla kenties parhaiten rikoselokuvasta *[[Joka leikkiin ryhtyy|A Simple Plan]]* (1998).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Delano, Minnesota, USA — Sunrise, Sunset, and Daylength
*Delano Herald Journal
Tobias Clausnitzer

**Tobias Clausnitzer** (5. helmikuuta 1618 Thum, Saksa – 7. toukokuuta 1684 Weiden in der Oberpfalz) oli saksalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija.

Clausnitzer syntyi 5. helmikuuta 1618 Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuuluneessa Saksin Thumissa; samana vuonna alkoi kolmikymmenvuotinen sota. Clausnitzer opiskeli useissa yliopistoissa ja valmistui Leipzigin yliopistosta vuonna 1643. Kun hänet vihittiin papiksi vuonna 1644, sota yhä jatkui. Hänestä tuli Ruotsin armeijan rykmentin kenttäpappi. Sodan päätyttyä hän toimi kuolemaansa asti kirkkoherrana Baijerin Weidenissa. Hän oli myös konsistorineuvos ja Weidenin superintendentti.  

Hän on kirjoittanut hartaus- ja saarnakirjoja ja joitakin virsiä. Tunnetuin niistä on useille kielille käännetty virsi ”Liebster IEsu! wir sind hier”. Suomeksi sen ovat kääntäneet Jakob ja Abraham Frosterus ja se tuli Suomen ev. lut. kirkon virsikirjaan vuonna 1886. Vuoden 1986 virsikirjassa se on virsi 201 ”Tänne, Jeesus, tulimme”. Se on myös Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 406, Seurakunta laulaa-kirjassa numerolla 91 ja Hengellisessä laulukirjassa numerolla 168.

## Lähteet