open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tuukka Forsell

**Tuukka Forsell** (s. 5. heinäkuuta 1975 Turku) on Kouvolan nykyinen apulaiskaupunginjohtaja. 

## Koulutus
Tuukka Forsell suoritti Tampereen Yliopistossa kauppatieteiden maisterin tutkinnon kansantaloustieteessä 2002. Ylioppilaaksi hän kirjoitti Porin Kuninkaanhaan lukiosta 1994.

## Työhistoria
Tuukka Forsell on toiminut Kouvolan apulaiskaupunginjohtajana vuodesta 2018. Hän aloitti Kouvolan kaupungin palveluksessa 2013 talous- ja rahoitusjohtajana ja konsernipalvelujen toimialajohtajana. Lisäksi hän on toiminut kaupunginjohtajan  viransijaisena ja varahenkilönä. Sitä ennen hän toimi Mäntyharjun kunnan talousjohtajana. 

## Perhe ja harrastukset
Tuukka Forsell on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Harrastuksiin kuuluvat hiihto, kuntosali ja jalkapallo.

## Lähteet

# "https://www.kouvola.fi/kouvolankaupunki/organisaatio/kaupungin-johto/" Kouvolan kaupungin verkkosivut, viitattu 6.11.2020
# "[https:/https://kuntalehti.fi/tyopaikat/tyopaikkauutiset/tuukka-forsellista-kouvolan-apulaiskaupunginjohtaja/]" Tuukka Forsellista Kouvolan apulaiskaupunginjohtaja, Kuntalehden uutinen 13.3.2018, viitattu 6.11.2020
Kohen

**Kohen** ( *kōhēn*, monikko כֹּהֲנִים‎ *kōhănīm*) on juutalainen pappi, joka perimätiedon mukaan polveutuu israelilaisten ensimmäisestä ylipapista Aaronista. Kohenien vastuulla oli rituaaliuhraaminen ensin muinaisten heprealaisten aikana ja myöhemmin juutalaisten Jerusalemin temppelissä.

Kohenit muodostivat osan Leevin heimosta. Muut leeviläiset avustivat heitä muun muassa kantamalla veden ja laulamalla hymnejä.

Kohenit suorittivat monimutkaisia eläinten ja viljan puhdistus- ja uhrausriittejä. Niiden tarkkaa noudattamista pidettiin kansakunnan olemassaolon kannalta tärkeinä, joten koheneilla oli suuri vastuu. Kun Jerusalemin toinen temppeli tuhottiin vuonna 70, uhraaminen loppui ja koheneita ei enää juurikaan tarvittu. Heidän asemansa ja valtansa hupeni samalla kun rabbien valta kasvoi. Kohenien sukulinjaa kuitenkin seurataan edelleen, ja heidän muistoaan pidetään yllä, koska jotkut juutalaiset haaveilevat temppelin uudelleenrakennuksesta ja uhraamisen palauttamisesta messiaan saapuessa. Koheneilla on edelleen myös pieniä kunniatehtäviä, kuten ensimmäisen siunauksen lukeminen sapattina Tooran lukemisessa. Kohenit lukevat myös papillisen siunauksen seurakunnalle tiettyinä päivinä vuodessa, tosin reformijuutalaisuuden piirissä tätä ei harjoiteta.

Koheniin viittaa yleinen juutalainen sukunimi Cohen, joskaan kaikki tämän sukunimen haltijat eivät polveudu koheneista. Sukunimi Katz tulee sanoista *kohen tsedek*, ’vanhurskas pappi’. DNA-tutkimuksissa on löydetty niin sanottu kohengeeni, Y-kromosomin pätkä, joka esiintyy usein koheneina itseään pitävillä miehillä mutta on harvinainen muilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Singani

**Singani** on bolivialainen muscat d´Alexandrie -lajikkeen rypäleistä tislaamalla valmistettu väkevä alkoholijuoma. Valtion virallisen määritelmän mukaan singania tuotetaan ainoastaan Bolivian Andeilla, ja käytettyjen rypäleiden tulee olla kasvatettu 1600–3000 metrin korkeudella merenpinnasta. Juoman tislaus tulee toteuttaa vähintään 2000 metrin korkeudessa.  Singani onkin Bolivian de facto kansallisjuoma. 

## Historia
Singania on tuotettu Bolivian alueella 1500-luvulta lähtien pian espanjalaisten mantereelle saapumisen jälkeen. Kun vasta perustetuissa luostareissa tarvittiin ehtoollisviiniä, sitä alettiin valmistaa muscat d´Alexandrie -rypäleistä. Pian viinin huomattiin soveltuvan myös tislattavaksi. Kun vuonna 1546 perustetussa Potosin varakkaassa kaivoskaupungissa alkoi syntyä kysyntää väkevälle alkoholijuomalle, alkoivat paikalliset viinintuottajat tislata viiniä kaupallisessa tarkoituksessa singaniksi. 

## Valmistus
Bolivian ilmasto on sekä trooppinen että mannermainen, ja suurin osa viinitarhoista sijaitsee vähintään 2000 metrin korkeudessa. Bolivian viinirypäleistä 75 prosenttia on muscat d´Alexandrieta lajiketta, josta myös singani valmistetaan.  Singaniin käytetyistä korkealla kasvatetuista rypäleistä valitaan parhaimmat, joista käytetään raakaviiniä, joka myöhemmin tislataan vähintään 2000 metrin korkeudessa singaniksi. Korkealla vuoristossa ilma on ohuempaa, jolloin tislaaminen tapahtuu matalammassa lämpötilassa.   Tällöin on helpompi erottaa tisleestä huonot osat kuten sikunaöljyt ja säilyttää juoman luonnetta korostavat aromaattiset osat.   

## Erityispiirteet
Singani on ulkomaankaupassa luokiteltu brandyihin, eli alkoholijuomiin, jotka ovat tislattu viineistä. Singani kuitenkin poikkeaa yleisistä brandyista siten, että se säilyy kirkkaana alkoholina eikä sitä lainkaan kypsytetä puutynnyreissä.  Lähempänä Singani on eau-de-vie tisleitä, jotka ovat hedelmistä valmistettuja kahteen kertaan tislattuja alkoholijuomia, joiden joukkoon ei kuitenkaan ole ollut tapana laskea viinirypäleistä tehtyjä alkoholijuomia. 

## Lähteet

* M. Carrie Allan: The absolutely delicious Bolivian spirit all drinkers need to know ''Washington Post''.  3.1.2016.  (englanniksi)
* https://www.spiritsfully.com/blog/singani-the-bolivian-drink (englanniksi)
* https://www.boliviahop.com/singani-bolivia/
* Domine, Andeŕe (Suomennos Pirkko Roinila). Wein - Viini, Könemann 2004- 
* https://www.montanyarum.com/blog/2019/6/17/benefits-of-distilling-at-altitude
* https://www.winesofbolivia.com/singani/
* https://www.fastcompany.com/3036864/steven-soderberghs-latest-years-in-the-making-creative-project-will-f-you-up (englanniksi) 
* https://www.hs.fi/ruoka/art-2000004676527.html

### Viitteet
Point Pleasant Beach

**Point Pleasant Beach** on kunta (''borough'') Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Oceanin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 4&nbsp;665. Paikkakunta on matkailukohde ja sen väkiluku on kesän huippukautena huomattavasti suurempi.

## Historia

Englantilaiset siirtolaiset ostivat maata nykyisen Point Pleasant Beachin paikalta vuonna 1665. Seudun varhaiset asukkaat saivat elantonsa maanviljelyksestä, kalastuksesta ja suolan tuotannolla. Suolan tuotantoon keskittyneet laitokset kärsivät huomattavia tuhoja Yhdysvaltain vapaussodan aikana. Britit tuhosivat New Jerseyn rannikon suolalaitoksia ja Point Pleasant Beachissä sijainnut Manasquan Salt Works tuhottiin elokuussa 1778. 1900-luvun puolella uutena tärkeänä alana ilmaantui veneenrakennus. Point Pleasant Beachissä erikoistuttiin pieniin veneisiin, kuten jolliin, pelastusveneisiin ja veneisiin asevoimien käyttöön.

Point Pleasant Beachistä alkoi kehittyä myös matkailukohde 1800-luvun loppupuolelta lähtien. Paikallinen maanviljelijä nimeltä John Arnold perusti Point Pleasant Land Company-nimisen yhtiön. Vuonna 1886 perustettiin nykyinen borough. New York and Long Branch Railroad-rautatie saavutti Point Pleasant Beachin vuonna 1882 ja Garden State Parkway vuonna 1952.

## Talous
Point Pleasant Beachissä on edelleen veneenrakennusta, sekä useita pienvenesatamia. Matkailu on tärkeä ala. Matkailijoita paikalle vetävät paikalliset hiekkarannat ja viihdekeskukset. Matkailun huippuaikana kesäisin kaupungin väestöluku voi kohota yli 100&nbsp;000:n.

## Väestö
Point Pleasant Beachin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 4&nbsp;665. Asukkaista 98,7&nbsp;% oli valkoisia, 0,8&nbsp;% afroamerikkalaisia, 0,8&nbsp;% aasialaisia ja 9&nbsp;% latinoja mistä tahansa rodusta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Runne

**Runne** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Aili Runne (1920–1999), säveltäjä ja sanoittaja, Ossi Runnen käly
*Ossi Runne (1927–2020), musiikkineuvos, trumpetisti, kapellimestari, orkesterinjohtaja, säveltäjä, sovittaja ja levytuottaja, Aili Runnen lanko
Maija Blåfield

**Maija Katariina Blåfield** (s. 6. syyskuuta 1973) on suomalainen nykytaiteilija ja elokuvaohjaaja. Hänen liikkuvan kuvan teoksilleen on keskeistä dokumentaarisuus ja kokeellinen kerronta. Lyhyiden ja keskipitkien elokuvien lisäksi teoksiin lukeutuu valokuvaa, piirustuksia ja installaatioita.

Blåfieldin keskeisiä aiheita ovat todellisuuden kokemisen monitulkintaisuus, ihmisen suhde ympäristöönsä sekä muisti ja tallentaminen. Teoksia on esitetty taidemuseoissa ja gallerioissa Suomessa ja ulkomailla sekä elokuvafestivaaleilla ja televisiossa. Blåfieldin teoksia on muun muassa Nykytaiteen museo Kiasman kokoelmissa.

Blåfieldin työ on palkittu Mediataiteen valtionpalkinnolla 2014, ja hän oli ehdokkaana Suomen suurimman taidepalkinnon Ars Fennican saajaksi vuonna 2017. Kokeellinen dokumenttielokuva *The Fantastic* palkittiin Tampereen elokuvajuhlien alle 30-minuuttisten kotimaisten elokuvien sarjan pääpalkinnolla ja nuorisotuomariston palkinnolla vuonna 2020. Lisäksi elokuva on voittanut parhaan lyhytdokumentin palkinnot MakeDox Creative Documentary Film Festival Makedoniassa ja Moscow International Documentary Festival Dokerissa. Vuonna 2019 *Tuhoutumisesta ja säilyttämisestä* voitti pääpalkinnon Ann Arborin elokuvajuhlilla Yhdysvalloissa.
__NOTOC__
## Elokuvia
* The Fantastic (30 min), 2020
* Tuhoutumisesta ja säilyttämisestä (34 min), 2017
* Kulta-aika (18 min), 2014
* Jos minut olisi haudattu kadunkulmaan (5 min), 2011
* Maailmaa pelastamassa (55 min), 2005

## Palkintoja ja ehdokkuuksia
* Tampereen elokuvajuhlien kotimaisen kilpailun alle 30-minuuttisten elokuvien pääpalkinto (2020)
* Tampereen elokuvajuhlien nuorisotuomariston palkinto (2020)
* Parhaan lyhyen dokumenttielokuvan palkinto, Moscow International Documentary Film Festival DOKer (2020)
* Sliced Onion Award, MakeDox Creative Documentary Film Festival (2020)
* Pääpalkinto, Ann Arborin elokuvajuhlat (USA) (2019)
* Ars Fennica -ehdokkuus (2017)
* William Thuring -nimikkopalkinto (2018)
* Kriitikon valinta, DocPoint (2015)
* Mediataiteen valtionpalkinto (2014)
* Pääpalkinto ARTdocumentary sarjassa, MadeInVideo Festival, Kööpenhamina, Tanska (2006)
* Dokumenttielokuvan yleisöpalkinto, Entrevues Festival du Film Belfort, Ranska (2006)
* Pääpalkinto Arktisen Upeeta elokuvafestivaalin kilpailusarjassa (2005)
* Maecenas-killan palkinto Nuoret 03 näyttelyssä (2003)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kuusi kuvaa elokuvantekijä Maija Blåfieldin elämästä. Yle Areena.
* Art review: Korakrit Arunanondchai and Maija Blåfield at Kiasma
* Warriors of the Wasteland. *Modern Times Review* 3.4.2020.
*Ars Fennica, Kiasma
* Halmentoja, Veikko: Naiset muuttivat valokuvan. *Helsingin Sanomat* 15.2.2014.
* Riihinen, Eleonoora: Mitä suljetussa maassa asuvat pohjoiskorealaiset ajattelevat James Bondista ja Matrixista? *Helsingin Sanomat* 13.3.2020.
* Ollikainen, Maria: Näyttelyarvio: Elämä, itiöstä kammioon – omaäänisten Ars Fennica -ehdokkaiden näyttely Kiasmassa on soljuva kokonaisuus. *Etelä-Suomen Sanomat* 11.12.2017.
* Yhdeksän elämän museon opaskirja: Maija Blåfield.
* Maija Blåfield. AV-arkki.
* Maija Blåfieldin kotisivut
La mujer murcielago

**La mujer murcielago** on vuonna 1968 julkaistu supersankarielokuva, joka perustuu löyhästi Lepakkonainen-nimiseen sarjakuvaan. Elokuva on ensimmäinen Lepakkonaisesta tehty elokuva.

## Tuotanto
Cinematográfica Calderón S.A. tuotti elokuvan monoäänellä (RCA High Fidelityllä), värillisenä 1.85 : 1 kuvasuhteella.

## Ulkomaiset versiot
Elokuvasta tehtiin italiankieliseksi dubattu versio nimellä *Batwoman – L’invincibile superdonna*.
## Aiheesta muualla
* La mujer murcielagon Blu-ray-julkaisu 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Elokuvan traileri
Samuel Warren

**Samuel Warren** (23. toukokuuta 1807 Wales – 29. heinäkuuta 1877 Lontoo, Englanti) oli englantilainen kirjailija ja oikeusoppinut.

Warren opiskeli ensin lääketiedettä, sitten oikeustiedettä ja toimi vuodesta 1831 asianajajana. Hän sai 1851 nimityksen *queen's counseliksi* (kruununasianajaja), 1853 oikeustieteen kunniatohtorin arvon Oxfordin yliopistosta, ja hänet määrättiin 1854 *recorderiksi* (rikostuomioistuimen puheenjohtaja) Hulliin ja 1859 toiseksi kahdesta *masters in lunacystä* (mielenvikaisuutta käsittelevä tuomari). Vuosina 1856–1859 Warren edusti Medhurstin vaalipiiriä alahuoneessa.

Warren julkaisi muutamia arvostettuja oikeustieteellisiä teoksia mutta tuli tunnetummaksi romaaneistaan, jotka alkujaan julkaistiin *[[Blackwood's Magazine]]ssa*. Lyhyitä tosielämän kuvauksia sisältävä *Passages from the diary of a late physician* (1832–1838) herätti suurta huomiota ja vielä suurempaa romaani *Ten thousand a year* (1841), joka vaikutti lukijoihin voimakkaasti. Seuraava teos ei ollut yhtä menestyksekäs. Teosten kansanpainos julkaistiin 18-osaisena 1853–1855.

## Lähteet
Erkki Huhtamo

**Erkki Huhtamo** (s. 1958 Helsinki) on suomalainen media-arkeologi ja teoreetikko. Hän toimii professorina Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa. Huhtamolla on kulttuurihistorian tutkinto Turun yliopistosta, ja hän on kirjoittanut media-arkeologiasta kirjoja. Huhtamo on syntynyt Helsingissä.

Huhtamo on suunnitellut näyttelyn elokuvan esihistoriasta yhdessä Kulttuurien museon ja Suomen elokuva-arkiston kanssa, ja näyttely on esitetty Helsingissä vuonna 2000.

## Lähteet
Europium(III)kloridi

**Europium(III)kloridi** (EuCl3) on europium- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa europium(III)kloridi on vaaleankeltaista ja hygroskooppista kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen heksahydraatti (EuCl3 · 6H2O), joka on ulkomuodoltaan väritöntä kiteistä ainetta. Aine liukenee veteen, mutta hydrolysoituu europiumoksikloridiksi. Lisäksi europium(III)kloridi liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin ja asetoniin. Europium(III)kloridi voidaan pelkistää europium(II)kloridiksi vedyttämällä. Yhdiste on Lewis-happo. 

Europium(III)kloridia voidaan valmistaa klooraamalla europium(III)oksidia esimerkiksi hiilitetrakloridilla. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä muun muassa hapetuksissa, pelkistyksissä ja Michael-additioissa.

## Lähteet
Kallenautio

**Kallenautio** voi tarkoittaa seuraavia:

*Kallenaution kestikievari, valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö Juupajoella Suomessa
*Jorma Kallenautio (s. 1944), suomalainen historiantutkija ja toimittaja
Erik Karanen

**Erik Johan Karanen** (10. toukokuuta 1854 Hausjärvi – 1. syyskuuta 1925 Somero) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies. 

Erik Karasen vanhemmat olivat renkivouti Josef Antinpoika ja Serafina Martintytär ja puoliso vuodesta 1897 Aura Cecilia Lindqvist. Karanen tuli ylioppilaaksi 1876, suoritti teologian erotutkinnon 1879 ja vihittiin papiksi 1880. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1886 ja sai rovastin arvon 1899. Karanen toimi Oulun lyseon vt. opettajana 1876–1877. Valmistuttuaan hän oli Hauhon kirkkoherran apulainen ja v.t kirkkoherra ja Kivennavan v.t. kirkkoherra. Parikkalan v.t. kappalainen hän oli vuodesta 1886 ja Porvoossa kirkkoherran apulainen ja v.t. kirkkoherra 1889–1890. Kiskon kirkkoherra Karanen oli vuodesta 1890 ja Someron kirkkoherra vuodesta 1901. Porvoon tuomiokapitulin asessorina hän toimi 1903–1909 ja oltuaan Hämeenlinnan rovastikunnan v.t. lääninrovasti vuodesta 1907 ja Tammelan rovastikunnan v.t. lääninrovasti vuodesta 1911 hänestä tuli vakinainen lääninrovasti 1913. Porvoon tuomiokapitulin apujäseneksi Karanen nimitettiin 1913. Hän oli  pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1904.

## Lähteet
Tomaszówin piirikunta (Łódźin voivodikunta)

**Tomaszówin piirikunta** () on Puolan piirikunta Łódźin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2021 lopussa 115&nbsp;110. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Tomaszów Mazowiecki. Kymmenen maalaiskuntaa ovat Będków, Budziszewice, Czerniewice, Inowłódz, Lubochnia, Rokiciny, Rzeczyca, Tomaszów Mazowiecki, Ujazd sekä Żelechlinek.

Tomaszówin piirikunnan pinta-alasta arviolta 31,3&nbsp;prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2019.

Tomaszówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2020 lopussa 7,7&nbsp;prosenttia.

Vuoden 2019 lopussa Tomaszówin piirikunnan asukkaista 52,2&nbsp;prosenttia oli naisia ja 47,8&nbsp;prosenttia miehiä. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 121&nbsp;206 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 91&nbsp;151&nbsp;asukkaaseen. Alle 18-vuotiaat muodostivat vuoden 2021 lopussa 17,9&nbsp;prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 58,2&nbsp;prosenttia ja eläkeikäiset 23,9&nbsp;prosenttia. Väestön keski-ikä oli 42,7&nbsp;vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2020 yhteensä 989&nbsp;lasta.

## Lähteet
Plainfield (New Jersey)

**Plainfield** on kaupunki Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Unionin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 49&nbsp;808.

## Maantiede

Plainfield sijaitsee New Jerseyn osavaltion pohjoisosassa Unionin piirikunnassa. Lähellä kohoavat Watchungvuoret.

## Historia

Intiaanit käyttivät nykyisen Plainfieldin aluetta heidän liikkuesseen Hudsonjoen alueelta Delawarejoelle. Vanhasta intiaanien kulkureitistä tuli sittemmin pääteiden ja rautateiden pohja. Vuonna 1685 paikalle saapui siirtolaisia Skotlannista. Siirtolaiset alkoivat viljellä maata ja kutsuivat paikkaa vaihdellen nimillä Pinchgut, Blondyn Plains, Blew Hills, Blue Hills ja Milltown. Nykyistä nimeä alettiin käyttää ensimmäisen kerran vuonna 1685.

Yhdysvaltain vapaussodan aikana amerikkalaiset rakensivat nykyisen kaupungin länsilaidalle Blue Hills Fort-nimisen linnakkeen ja leirin. Paikalta käsin valvottiin reittiä kohti Quibbletownia ja vuorien solia. Vuonna 1800 perustettiin postitoimisto ja samalla kylä sai nimen Plainfield. Rautatie saapui paikalle Elizabethtownista vuonna 1837. Rautateiden myötä alueelle muutti uusia asukkaita New Yorkista. Paikalle nousi uusia hotelleja ja teollisuutta. Plainfieldistä tehtiin township vuonna 1847 ja oma kaupunkinsa vuonna 1857. Jälkimmäisenä vuonna perustettiin myös nykyinen Unionin piirikunta.

Plainfield taantui 1900-luvulla. Monet sen asukkaista muuttivat vauraammille esikaupunkialueille. Keskustan liiketoiminta kärsi kilpailussa uusien kauppakeskusten kanssa. Samalla nousivat myös rotujännitteet. Vuonna 1967 kaupungissa puhkesi viikon kestänyt mellakka. Sittemmin kaupunki on kuitenkin toipunut pahimmasta alennustilastaan.

## Talous

Suuri valtaosa Plainfieldistä on asuinaluetta. Plainfield itsessään on nykyisin New Yorkin esikaupunkialuetta. Keskustassa ja sen vieressä on joitakin liikealueita. Paikallisen teollisuuden tuotteisiin kuuluvat esimerkiksi lentokoneiden osat, huonekalut, muovit ja liimat.

Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Plainfieldissä aikavälillä 2014–2018 olivat 57&nbsp;334 USD ja henkilöä kohden 25&nbsp;385 USD. 19,6&nbsp;% väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

## Väestö
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 49&nbsp;808 ja vuoden 2019 arvion mukaan 50&nbsp;317. Kaupungin asukkaista 24&nbsp;% oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 8,6&nbsp;%), 42,3&nbsp;% afroamerikkalaisia, 44,5&nbsp;% latinoja mistä tahansa rodusta, 0,9&nbsp;% aasialaisia ja 0,9&nbsp; intiaaneja. 48,8&nbsp;% kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 37,7&nbsp;% kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lucie Guay

**Lucie Guay** (s. 12. joulukuuta 1958 Montreal, Quebec) on kanadalainen ratameloja ja olympiamitalisti.

Guay kilpaili Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984 kuuluen siellä Kanadan pronssia voittaneeseen joukkueeseen naisten 500 metrin kajakkinelosessa. Joukkueeseen kuuluivat Guayn lisäksi Alexandra Barré, Sue Holloway ja Barb Olmsted. Atlantassa 1984 Guay kilpaili myös 500 metrin kajakkiyksikössä sijoittuen seitsemänneksi. Guay edusti Kanadaa myös seitsemissä MM-kilpailuissa.

Guay on pituudeltaan 169-senttimetrinen ja painaa 65 kilogrammaa.

## Lähteet
Viktor Konsin

**Viktor August Konsin** (24. joulukuuta 1836 Somero – 28. tammikuuta 1904 Orimattila) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies. 

Viktor Konsinin vanhemmat olivat rovasti Henrik Konsin ja Ebba Wilhelmina Wanochius ja puoliso vuodesta 1861 Ida Emilia Sulin. Konsin tuli ylioppilaaksi 1857 ja suoritti teologian erotutkinnon ja vihittiin papiksi 1859. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1869. Konsin sai rovastin arvon 1886. Hän oli valmistuttuaan Lumparlandin kappalaisen ja Kumlingen sekä Hattulan kirkkoherran apulainen. Vanajan kappalainen hänestä tuli 1863, Kivijärven kirkkoherra 1871 ja Orimattilan kirkkoherra 1881. Konsin oli vt. lääninrovasti 1877–1878 sekä kesäisin 1882–1898 ja 1901–1903. Hän oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1897, 1899 ja 1900.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* *Rovasti Viktor Konsin. Orimattilan kirkkoherra v. 1882–1904*, 2000. Anita Konsin, 56 s.
Messulauluja

**Messulauluja** -kirja on uudempia hengellisiä lauluja sisältäviä laulukirjoja, jota on käytetty erityisesti Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnissa järjestetyissä Tuomasmessuissa ja muissa jumalanpalveluksissa.

Messulauluja -kirja ilmestyi vuonna 1997. ja se on Tuomaslauluja -kirjan tavoin Tuomasmessujen yhteydessä käytettyjen uusien hengellisten laulujen kokoelma. Kirjassa on 127 laulua, ja niiden joukossa on laajaan käyttöön tulleiden, klassisten laulujen ohella uutta kotimaista ja kansainvälistä aineistoa. Joissakin käännetyissä lauluissa on myös alkukielinen teksti. Kirja on tarkoitettu Virsikirjan ohella käytettäväksi kirjaksi myös erilaisissa seurakuntien tilaisuuksissa.

Kirjan on toimittanut Petri Laaksonen. Kirjan uusien laulujen tekijät ovat samoja kuin Tuomaslauluja-kirjan laulujen tekijät, mm. Anna-Mari Kaskinen, Jaakko Löytty, Kaija Löytty ja Pekka Simojoki, säveltäjiä mm. Petri Laaksonen, Pekka Simojoki ja Jaakko Löytty.  Kirjassa on myös joitakin vanhempia hengellisiä lauluja sekä muutama virsi Ruotsin kirkon virsikirjasta, mutta ei virsiä Suomen ev. lut. -kirkon virsikirjasta. Lauluissa on sointumerkinnät ja useimmissa on 2-4-ääninen sovitus, jotta ne soveltuisivat sellaisenaan kuorojen ja lauluryhmien ohjelmistoon.

## Laulujen osastojako
Kirjan laulut on ryhmitelty osastoihin virsikirjan ja messun rakenteen mukaisesti.

* I Tulemme Jumalan eteen
** Lauluja yhteydestä (laulut 1-6)
** Lauluja armon ikävästä (7-11)
* II Kiitämme yhdessä (12-17 )
** Lauluja kolmiyhteisestä Jumalasta
** Kiitoslauluja (18-25)
** Ylistyslauluja (26-34)
* III Viivymme Jumalan edessä
** Rukouslauluja (35-44)
** Hiljaisuuden lauluja (45-54)
* IV Kuuntelemme Jumalan ääntä
** Lauluja Jumalasta (55-60)
** Lauluja Kristuksesta (61-67)
** Lauluja Pyhästä Hengestä (68-70)
* V Vietämme arkea ja juhlaa
** Kirkkovuoden lauluja (71-84)
** Lauluja elämän taitekohdissa (85-91)
* VI Jaamme leivän ja viinin
** Ehtoollislauluja (92-99)
* VII Lähdemme matkaan
** Siunauslauluja (100-104)
** Lähtölauluja (105-115)
** Vaelluslauluja (116-127)

## Uusi messulaulukirja
Vuonna 2006 ilmestyi kirja ”**Uusia Messulauluja**” joka jatkaa Tuomasmessujen yhteydessä syntyneiden messulaulukirjojen sarjaa. Kirjassa on lähes sata uutta messulaulua Suomesta ja maailmalta. Lisäksi mukana on noin 30 edellisissä, jo loppuunmyydyissä messulaulukokoelmissa julkaistua laulua. Kirjassa on 120 laulua, joista suurin osa on kotimaista tuotantoa. Osa lauluista on peräisin muiden maiden kirkkojen laulukokoelmista ja joitakin hengellisen musiikin klassikoita vuosikymmenien takaa. Kirjan ovat toimittaneet Mikko Seppänen, Inna Vintturi ja Antti Vuori. Messulauluja- kirjassa olevien sanoittajien ja säveltäjien lisäksi Uudessa messulauluja-kirjassa on laulujen tekijöinä mm. Jukka Salminen, Jarkko Maukonen, Säde Rissanen ja Pave Maijanen.

## Lähteet
Pleasantville (New Jersey)

**Pleasantville** on kaupunki Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Atlanticin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 20&nbsp;249.

## Maantiede

Pleasantville sijaitsee New Jerseyn osavaltiossa Atlanticin piirikunnassa. Atlantic City sijaitsee Pleasantvillestä noin 8 kilometriä itään.

## Historia

Nykyisen Pleasantvillen kaupungin ensimmäinen siirtolainen oli mahdollisesti joko Jonathan Adams tai William Lake. Adams oli ostanut maata alun perin vuonna 1695 Patong Creekiin varrelta ja vuonna 1702 hän myi maansa ja osti suuren tilan läheltä Pleasantvillen nykyistä keskustaa. Laken sanotaan puolestaan asettuneen nykyisen Pleasantvillen eteläosaan vuonna 1703.

Pleasantville tunnettiin alkujaan useilla eri nimillä, joita olivat esimerkiksi Adamstown, Laketown ja Martstown. Tarinan mukaan sen nykyinen nimi on peräisin kylttimaalarilta vuodelta 1840. Joka tapauksessa Pleasantville perustettiin hallinnollisesti nykyisellä nimellään vuonna 1888. Paikalliset saivat tuolloin elantonsa pääasiallissti maataloudesta ja ostereilla. Seuraavan vuosisadan puolella alkoi raitiovaunujen liikennöinti Atlantic Cityyn, mikä johti Pleasantvillen kasvuun asuinalueena.

## Talous
Pleasantville on nykyisin pääosin asuinaluetta. Aikanaan merkittävän maatalouden merkitys väheni 1900-luvun alusta lähtien ja lakkasi 1960-luvulla. Monet kaupungin asukkaista käyvät töissä Atlantic Cityssä.

Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Pleasantvillessä aikavälillä 2014–2018 olivat 57&nbsp;334 USD ja henkilöä kohden 25&nbsp;385 USD. 19,6&nbsp;% väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

## Väestö
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 20&nbsp;249 ja vuoden 2019 arvion mukaan 20&nbsp;149. Kaupungin asukkaista 40,5&nbsp;% oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 11&nbsp;%), 42,9&nbsp;% afroamerikkalaisia, 43,5&nbsp;% latinoja mistä tahansa rodusta ja 1,8&nbsp;% aasialaisia. 44,6&nbsp;% kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 25&nbsp;% kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

## Lähteet
Aequidens

**Aequidens** on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu 16 lajia, joita tavataan Etelä-Amerikasta:

* *[[Aequidens chimantanus]]* Inger, 1956 – suokirjoahven
* *[[Aequidens diadema]]* (Heckel, 1840) – kuviokirjoahven
* *[[Aequidens epae]]* Kullander, 1995 – epankirjoahven
* *[[Aequidens gerciliae]]* Kullander, 1995
* *[[Aequidens mauesanus]]* Kullander, 1997 – selkätäpläkirjoahven
* *[[Aequidens metae]]* Eigenmann, 1922 – valjaskirjoahven
* *[[Aequidens michaeli]]* Kullander, 1995 – sokkelokirjoahven
* *[[Aequidens pallidus]]* (Heckel, 1840) – paritäpläkirjoahven

* *[[Aequidens paloemeuensis]]* Kullander & Nijssen, 1989
* *[[Aequidens patricki]]* Kullander, 1984 – ruostepääkirjoahven
* *[[Aequidens plagiozonatus]]* Kullander, 1984 – vinoraitakirjoahven
* *[[Aequidens potaroensis]]* Eigenmann, 1912 – kuukirjoahven
* *[[Aequidens rondoni]]* (Miranda Ribeiro, 1918) – täpläselkäkirjoahven
* *[[Aequidens tetramerus]]* (Heckel, 1840) – satulakirjoahven
* *[[Aequidens tubicen]]* Kullander & Ferreira, 1991
* *[[Aequidens viridis]]* (Heckel, 1840) – viherselkäkirjoahven

## Lähteet
* Lajien suomenkieliset nimet: 
### Viitteet
Somers Point

**Somers Point** on kaupunki Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Atlanticin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 10&nbsp;795.

## Maantiede

Somers Point sijaitsee New Jerseyn osavaltiossa Atlanticin piirikunnassa. Atlantic City sijaitsee Somers Pointista noin 8 kilometriä itään. Naapuripaikkakuntia ovat Egg Harbor Township idässä ja lännessä, sekä Linwoodin kaupunki pohjoisessa. Sillat yhdistävät Somers Pointin Cape Mayn piirikuntaan ja Ocean Cityyn etelässä.

## Historia

Somers Point on Atlanticin piirikunnan vanhin asutuskeskus. Se perustettiin vuonna 1693. Somers Pointin ensimmäiset asukkaat olivat neljä englantilaista, kaksi hollantilaista ja yksi ruotsalainen siirtolainen. Paikka oli vesiliikenteen suu Great Egg Harbor-joella ja postivaunujen pysähdyspaikka. Yksi varhaisista siirtolaisista oli Richard Somers, joka rakennutti vuoden 1725 paikkeilla Somers Mansionin. Rakennus on Atlanticin piirikunnan vanhin edelleen pystyssä oleva rakennus ja se on toiminut vuodesta 1937 saakka museona. Yhdysvaltain vapaussodan aikana amerikkalaiset merirosvot toivat ryöstösaalistaan brittilaivoilta Somers Pointiin. Paikallinen postitoimisto avautui vuonna 1806. Somers Pointin borough perustettiin vuonna 1886 ja tuolloin sen äänioikeutettu asukasluku oli vain 48. Kaupungin asukasluku kasvoi nopeasti 1960-luvulta alkaen.

## Talous
Somers Point on nykyisin pääosin asuinaluetta ja monet paikalliset käyvät töissä Atlantic Cityssä. Suurin yksittäinen työnantaja Somers Pointissa on Shore Medical Center. Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Somers Pointissa aikavälillä 2014–2018 olivat 60&nbsp;061 USD ja henkilöä kohden 33&nbsp;891 USD. 11,1&nbsp;% väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

## Väestö
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 10&nbsp;795 ja vuoden 2019 arvion mukaan 10&nbsp;174. Kaupungin asukkaista 78,3&nbsp;% oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 70,4&nbsp;%), 14,6&nbsp;% afroamerikkalaisia, 9,7&nbsp;% latinoja mistä tahansa rodusta ja 4,7&nbsp;% aasialaisia. 13,5&nbsp;% kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 9,4&nbsp;% kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

## Lähteet
Hämeenkatu 20

**Hämeenkatu 20** (eli *Vanha Stockmannin talo* tai *Kappahlin talo*) on Ole ja Bertel Gripenbergin suunnittelema seitsenkerroksinen liiketalo, joka sijaitsee Tampereen ydinkeskustassa Hämeenkadun, Kuninkaankadun ja Kauppakadun rajaamalla tontilla. Rakennus on valmistunut vuonna 1957. Aikaisemmin sen paikalla oli jugendtyylinen Blomin talo.
 
Gripenbergit suunnittelivat rakennuksen Stockmannin ja  Helsingin Osakepankin Tampereen-toimitiloiksi. Tavarataloon tehtiin Helsingin Stockmannilta tuttu, kerrosten läpi ulottuva aulatila. Pankkisalin tummansininen seinä koristeltiin Tapio Wirkkalan muotoilemalla vaneriveistoksella.

Talon sisätilat eivät ole säilyneet alkuperäisessä asussa. Tampereen Stockmann on muuttanut pois rakennuksesta, ja se toimii nykyään osoitteessa Hämeenkatu&nbsp;4.

## Lähteet
Skierniewice

**Skierniewice** on piirikuntatason kaupunki Puolassa Łódźin voivodikunnassa.  Se on myös Skierniewicen piirikunnan hallinnollinen keskus, vaikkei siihen kuulukaan. Vuosina 1975–1998 kaupunki oli Skierniewicen voivodikunnan hallintokeskuksena.
__NOTOC__
## Maantiede
Skierniewicen kaupungin läpi virtaa Skierniewkajoki ja Rawkajoki.

## Talous
Skierniewicen työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 5,1 prosenttia. Työssäkäyvistä asukkaista 35 prosenttia työskentelee teollisuus- ja rakennusalalla, 15,2 prosenttia palvelualalla, 5,9 prosenttia maatalousalalla ja 3,7 prosenttia rahoitusalalla. 

## Väestö

Vuoden 2019 lopussa Skierniewicessä asui 48&nbsp;089 asukasta, joista 52,2 prosenttia naispuolisia ja 47,8 prosenttia miespuolisia.  Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 48&nbsp;622 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 39&nbsp;147 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 18,7 prosenttia, työikäisten 57,7 prosenttia ja eläkeikäisten 23,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,3 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 470 lasta.

## Ystävyyskaupungit
Skierniewicen viisi ystävyyskaupunkia vastaavaa yhteistyöaluetta ovat:
*  Chatelaillon-Plage
*  Gera
*  Levice
*  Lubny
*  Szentes

## Lähteet
Maailma on kaunis (kappale)

**Maailma on kaunis** on Kassu Halosen ja Kisu Jernströmin säveltämä ja Vexi Salmen sanoittama kappale. Sen levyttivät vuonna 1989 sekä Vesa-Matti Loiri että Irwin Goodman. Vesa-Matti Loiri julkaisi kappaleen LP:llä Unelmia, jonka kaikki kappaleet olivat Salmen sanoittamia ja Halosen säveltämiä (Warner Musiikki Finland). Irwin julkaisi kappaleen Pyhä Pietari-singlen B-puolena (Gold disc GDS 397; Flamingo Kustannus).

## Lähteet
John Adair

**John Adair** (9. tammikuuta 1757 Chesterin piirikunta, Etelä-Carolinan provinssi – 19. toukokuuta 1840 Harrodsburg, Kentucky) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja sotilas.

Adair palveli Yhdysvaltain vapaussodassa ja kuului Yhdysvaltain perustuslain ratifioineeseen Etelä-Carolinan konventioon. Hän muutti Kentuckyyn vuonna 1788 ja jatkoi 1790-luvun alkupuolella sotilaallista uraansa majurina James Wilkinsonin ja everstiluutnanttina Charles Scottin alaisuudessa. Vuonna 1792 Adair oli Kentuckyn perustuslakikonvention jäsenenä. Kentuckyn edustajainhuoneessa hän istui vuosina 1793–1795, 1798 ja 1800–1803. Sen puhemiehenä hän palveli vuosina 1802 ja 1803.

Adair valittiin demokraatti-republikaanina Yhdysvaltain senaattiin täyttämään John Breckinridgen erottua vapautuneen paikan. Hän istui senaattorina marraskuusta 1805 marraskuuhun 1806 ja oli epäonnistuneesti ehdolla uudelleen valittavaksi. Adair oli kuvernööri Isaac Shelbyn avustaja Thamesin taistelussa vuonna 1813 ja toimi Kentuckyn kivääriprikaatin komentajana Andrew Jacksonin alaisuudessa vuosina 1814–1815. Adair valittiin Kentuckyn edustajainhuoneen jäseneksi jälleen vuonna 1817, ja hän toimi Kentuckyn kuvernöörinä vuosina 1820–1824.

Vuosina 1831–1833 Adair istui 22. Yhdysvaltain kongressissa jacksonilaisena. Hän ei ollut uudelleen ehdolla vuonna 1832. Adair kuoli vuonna 1840 ja tuli haudatuksi Frankfortin hautausmaalle, johon pystytettiin hänen muistomonumenttinsa.

## Lähteet
William T. Pheiffer

**William Townsend Pheiffer** (15. heinäkuuta 1898 Purcell, nykyinen Oklahoma – 16. elokuuta 1986 New York, New York) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, juristi ja diplomaatti.

Pheiffer opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa sekä Oklahoman yliopistossa, jonka oikeustieteen laitokselta valmistui vuonna 1919. 1920–1930-luvuilla hän työskenteli juristina Oklahomassa ja Texasissa. Vuonna 1939 Pheiffer muutti New Yorkiin, ja vuosina 1941–1943 hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 77. Yhdysvaltain kongressin jäsenenä. Vuonna 1942 hän oli epäonnistuneesti uudelleen ehdolla.

Pheiffer palveli Yhdysvaltain maavoimien ratsuväessä sotamiehenä ensimmäisessä maailmansodassa ja kapteenina toisessa maailmansodassa. Hän sai nimityksen sodan ajan maaöljyhallinnon neuvonantajaksi elokuussa 1944 ja palveli tässä tehtävässä helmikuuhun 1945. Tämän jälkeen Pheiffer jatkoi juristina työskentelyä ja toimi vuosina 1953–1957 Yhdysvaltain suurlähettiläänä Dominikaaniseen tasavaltaan.

## Lähteet
James H. Fay

**James Herbert Fay** (29. huhtikuuta 1899 New York – 10. syyskuuta 1948 New York) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.

Fay sai ensimmäisen maailmansodan aikana ulkomailla asepalvelusta suoritettuaan Purple Heartin. Hän valmistui Brooklyn Law Schoolista vuonna 1929. Tammikuusta 1939 tammikuuhun 1941 Fay istui 76. Yhdysvaltain kongressissa edustajainhuoneen jäsenenä. Hän oli epäonnistuneesti ehdolla uudelleen valittavaksi vuonna 1940, mutta istui vielä kauden 78. kongressissa tammikuusta 1943 tammikuuhun 1945. Hän ei asettunut enää ehdolle vuonna 1944.

Fay työskenteli poliittisen uransa jälkeen mainostukseen ja vakuutuksiin liittyneessä liiketoiminnassa New Yorkissa, kunnes kuoli syyskuussa 1948. Hänet haudattiin Pinelawnin kansalliselle hautausmaalle.

## Lähteet
Edna O. Simpson

**Edna Oakes Simpson** (o.s. Borman; 26. lokakuuta 1891 Carrollton, Illinois – 15. toukokuuta 1984 Alton, Illinois) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.

Simpson oli naimisissa poliitikko Sidney E. ”Sid” Simpsonin kanssa vuodesta 1920. Pariskunta kasvatti kaksi tytärtä: Marthan ja Janetin. Vuonna 1942 mies tuli valituksi Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi; hän istui siellä, kunnes kuoli äkillisesti kymmenen päivää ennen marraskuun 1958 vaaleja. Edna Simpson suostui tämän jälkeen korvaamaan miehensä republikaanien ehdokkaana ja tulikin valituksi 55 %:lla äänistä. Hän istui edustajainhuoneen jäsenenä Illinoisista 86. Yhdysvaltain kongressissa 3. tammikuuta 1959 – 3. tammikuuta 1961. Hän ei asettunut uudelleen ehdolle vuonna 1960. Simpson asui Illinoisin Carrolltonissa, kunnes kuoli Altonissa toukokuussa 1984.

Simpson ei ainoalla kaudellaan edustajainhuoneessa pitänyt yhtäkään puhetta eikä ollut edes kampanjoinut. Hän pysyikin muille etäisenä hahmona edustajainhuoneessa. Kautensa jälkeen hän vetäytyi viettämään elämää julkisuuden ulkopuolella.

## Lähteet
Pussyfoot cocktail

**Pussyfoot cocktail**  on alkoholiton drinkki johon tulee appelsiinimehua, sitruunamehua, limettimehua, grenadiinia, keltuainen, soodavettä ja on koristeltu appelsiiniviipaleella.

Kananmuna ravistetaan shakerilla, muut aineet lisätään jäiden kanssa ja ravistetaan uudestaan. Kaadetaan siivilän läpi collins-lasiin, täytetään soodavedellä ja sekoitetaan lusikalla.

## Historia
Pussyfoot cocktailin loi Robert Vermeire 1920 Lontoossa Embassy Clubilla. Tämä alkoholiton drinkki on nimetty *Pussyfoot* William E. Johnsonin mukaan. Hän oli raittiusmies ja lainvalvoja joka oli tunnettu siitä että kieltolain aikana teki tutkintaa ja iskuja alkoholin myyjien varastoihin öisin. Hänen sanottiin liikkuvan öisin kuin kissa ”kissan askelin” mistä hän sitten sai lempinimensä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Sigfrid Kullhem

**Sigfrid Emil Kullhem** (20. toukokuuta 1847 Kirkkonummi – 5. lokakuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen vakuutus- ja pankinjohtaja ja valtiopäivämies.  

Sigfrid Kullhemin vanhemmat olivat rovasti Jakob Kullhem ja Maria Henriette Teresia Dahlman ja puoliso vuodesta 1880 Hedvig Karolina Matilda Adlercreutz. Kullhem tuli ylioppilaaksi 1866, oltuaan kadetti Haminassa 1859–1864. Hän työskenteli pankinjohtaja 1874–1877 ja opiskeli Englannissa liikealaa 1877–1878. Helsingin kaupungin kamreerina Kullhem toimi 1879–1882 ja sitten palovakuutusyhtiö Fennian toimitusjohtajana vuodesta 1882 sekä tapaturmavakuutusyhtiö Patrian toimitusjohtajana vuodesta 1888. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1884–1895. Valtiopäivillä Kullhem oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja 1894. 

## Lähteet
Rosa ’Pohjolan Kuningatar’

**''Rosa'' ’Pohjolan Kuningatar’** on *Rosa* Rugosa -ryhmään eli tarhakurtturuusuihin kuuluva ruusulajike, jolle on tunnusomaista kerratut, tumman purppuranpunaiset, ruusuntuoksuiset kukat. Ruusu muistuttaa hansaruusua, mutta on tätä pienikukkaisempi, lyhytkasvuisempi ja versoiltaan sirompi. Ruusu on kulkeutunut Suomeen 1800-luvun loppupuolella. Se on säilynyt vanhoissa puutarhoissa Pohjois-Suomeen asti. Helsingissä sen vanhoja kasvustoja löytyy muun muassa Suomenlinnasta ja huvilapuutarhoista.

## Alkuperä
Ruusu risteytettiin Pietarin kasvitieteellisessä puutarhassa 1860-luvulla. Sitä pidetään taiganruusun (*Rosa davurica*) ja jonkin tarhakurtturuusun (*Rosa* Rugosa-ryhmä) risteymänä. Tarhakurtturuusun siemenet lähetti Japanista Pietariin venäläinen kasvitutkija K. J. Maximowicz. Taiganruusu kasvaa luonnonvaraisena Koillis-Aasiassa. Kasvitieteellisen puutarhan johtaja E. A. von Regel kiinnitti huomionsa kauniiseen kerrannaiskukkaiseen pensaaseen, jota ryhdyttiin kasvattamaan ja lisäämään. E. A. von Regel antoi ruusulle vuonna 1876 venäläisen nimen **’Tsaritsa Severa’** ja saksalaisen nimen **'Kaiserin des Nordens**', jotka molemmat tarkoittavat ’Pohjolan Kuningatarta’. Ruusun ruotsinkielinen nimi on ’Nordens Drottning’.

Ruusua on ollut myynnissä ainakin Viipurissa jo 1870-luvun lopulla ja Vaasassa 1890-luvun lopulla. Martta-järjestön puutarhakonsulentit istuttivat sitä Suomeen 1900-luvun alussa.

## Kuvaus

*Rosa* ’Pohjolan Kuningatar’ kasvaa Suomessa 1–1,5 metriä korkeaksi tuuheaksi, pystyhaaraiseksi, siroksi pensaaksi. Versojen ja oksien piikit ovat suoria ja neulasmaisia. Lehdet ovat soikeita, kärjestään suippoja, lievästi sahalaitaisia. Runsas, muutamia viikkoja kestävä kukinta alkaa Etelä-Suomessa kesä–heinäkuussa ja Pohjois-Suomessa heinä–elokuussa. Kukat ovat kerrattuja, tummanpunaisia tai tummanpurppuranpunaisia, halkaisijaltaan 5–7 cm, avautuessaan kuppimaisia. Vasta-auenneen kukan tuoksu on keskivoimakas, miellyttävä, pehmeä ruusun tuoksu. Jälkikukinta on vähäistä. Pyöreitä, punaisia kiulukoita muodostuu niukasti. Ruusu kasvattaa juurivesoja. Se viihtyy aurinkoisella tai puolivarjoisalla kasvupaikalla, tuoreessa, runsasravinteisessa maaperässä. Lajike sietää myös auringon paahdetta ja kuivuutta. Ruusu on hyvin talvenkestävä. Sen vanhemmat, taiganruusu ja kurtturuusu, ovat alkuperäisiä Venäjän Kaukoidässä. Lajike menestyy Suomessa Lappia myöten kasvuvyöhykkeillä I–VII.

## Lähteet
Shirley Abbott

**Shirley Levoy Abbott** (23. heinäkuuta 1924 Fairview, Oklahoma – 23. huhtikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen republikaanipuolueen poliitikko ja suurlähettiläs.

Abbott palveli toisen maailmansodan aikana Saipanilla. Vuonna 1945 hän meni naimisiin Arline Beahlerin kanssa. Avioliitosta syntyi poika Alan. Poliittisen ja diplomaattisen uransa ulkopuolella Abbott oli optikko ja karjatilallinen. Ennen asepalvelustaan toisessa maailmansodassa hän oli opiskellut Texasin yliopistossa, El Pasossa. Sodan jälkeen Abbott sai kandidaatin ja tohtorin arvot optometriasta Pacific Universitysta (Oregon). Hänen optiikkapisteestään tuli yksi El Pason suurimmista. Hän johti myös paikallisia pankkeja sekä paikallisten karja- ja maatilojen toimintaa El Pason seudulla.

Abbott valittiin Texasin edustajainhuoneen jäseneksi vuonna 1977. Siellä hän istui joulukuusta 1977 tammikuuhun 1979. Vuonna 1983 presidentti Ronald Reagan nimitti hänet Yhdysvaltain suurlähettilääksi Lesothoon. Abbott oli myös Espanjan kunniavarakonsuli. Myöhempinä vuosinaan hän jakoi aikansa vaimonsa Arlinen kanssa El Pason ja Kalifornian välillä. Abbott jäi leskeksi ennen kuin itse kuoli sydänongelmiin 88-vuotiaana.

## Lähteet
Huuto (vuoden 1964 elokuva)

**Huuto** () on Jaromil Jirešin ohjaama vuonna 1964 ilmestynyt esikoiselokuva ja yksi ensimmäisistä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon elokuvista. Ludvík Aškenazyn kirjaan perustuva elokuva kertoo nuoresta parista, jolle on syntymässä ensimmäinen lapsi.

## Tuotanto
Jaromil Jireš oli Prahan televisio- ja elokuvakoulun FAMUn kasvatti. Jirešin elokuva käyttää muiden uuden aallon elokuvien tavoin cinéma véritén metodeja luodakseen tunteen tarinan ja tapahtumien autenttisuudesta. *Huuto* on kuvattu todellisessa ympäristössä, osa elokuvan näyttelijöistä on amatööreja ja kuvaaja Jaroslav Kučera käyttää paikoin esimerkiksi kätketyn kameran näkökulmaa. Jirešin ote on kuitenkin dokumentoinnin sijasta runollinen. Kerronta ei perustu suoraviivaiseen juoneen vaan fragmentaarisiin takaumiin ja ennusteisiin. Katsoja ei aina ole varma kenen näkökulmaa katsoo tai tapahtuiko nähty ylipäätään lainkaan todellisuudessa. 

## Juoni
Tv-korjaaja Slávekille ja hänen vaimolleen Ivanalle on syntymässä lapsi. Slávek vie vaimonsa synnytyssairaalaan ja lähtee töihin. Kun Ivana menee synnytyshuoneeseen, Slávek käy asiakaskäynneillä. Molemmat muistelevat yhteistä elämäänsä. Slávek joutuu tappeluun postitoimistossa. Hän menee kotiin nukkumaan ja herää uneen, jossa vauva itkee. Slávek menee sairaalaan.

## Näyttelijät

## Vastaanotto ja merkitys
*Huuto* ilmoitettiin Cannesin elokuvajuhlille ja Jireš palkittiin nuoren ohjaajan tunnustuksella. Sitä on myöhemmin pidetty Jirešin uran ensimmäisenä huippukohtana. *Huuto* on Miloš Formanin *[[Musta Pekka (elokuva)|Mustan Pekan]]* ja Věra Chytilován elokuvan *[[Jostakin muusta]]* ohella yksi elokuvista, joiden katsotaan käynnistäneen tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon. Kaikki kolme elokuvaa käsittelevät ympäröivää yhteiskuntaa ja tavallisia ihmisiä dokumentaarisella otteella. *Huutoa* on usein pidetty myös aallon ensimmäisenä elokuvana.

## Lähteet
Pat Saiki

**Patricia ”Pat” Saiki** (o.s. *Fukuda*; s. 28. toukokuuta 1930 Hilo, Havaiji) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.

## Elämä
### Varhaiset vaiheet ja poliittinen ura
Saiki syntyi Kazuo ja Shizue Fukudan lapseksi. Hän valmistui Hilon high schoolista vuonna 1948 ja sai luonnontieteiden kandidaatin arvon Havaijin yliopistosta, Mānoasta vuonna 1952. Vuonna 1954 Saiki meni naimisiin obstetrikko Stanley Saikin kanssa. Pariskunnalle syntyi viisi lasta: Stanley, Stuart, Sandra, Margaret ja Laura. Pat Saiki opetti historiaa Havaijin kouluissa kahdentoista vuoden ajan. 1960-luvun puolessavälissä hän alkoi toimia sihteerinä ja sitten varapuheenjohtajana Havaijin republikaaneissa. Vuonna 1968 Saiki tuli valituksi Havaijin edustajainhuoneeseen, jonka jäsenenä istui kuusi vuotta. Vuonna 1974 hänet valittiin Havaijin senaattiin, jossa hän palveli vuoteen 1982. Vuonna 1982 hän pyrki epäonnistuneesti varakuvernööriksi.

Saiki toimi Havaijin republikaanien puheenjohtajana kahden ja puolen vuoden ajan. Tänä aikana jäsenmäärä kolminkertaistui. Työ johti republikaanien voimistumiseen vahvasti demokraattivoittoisessa osavaltiossa ja vaikutti siihen, että vuonna 1984 Ronald Reagan voitti presidentinvaalit myös Havaijin tulosten osalta. Osavaltiopolitiikassa toimittuaan Saiki päätti hakea Yhdysvaltain edustajainhuoneen paikkaa, joka heinäkuussa 1986 vapautui demokraatti Cecil Hefteliltä tämän lähdettyä kuvernööriehdokkaaksi. Hän istui ensin tämän kauden osittain ja tuli sitten valituksi täydelle kaudelle 100. Yhdysvaltain kongressiin (1987–1989) edustajainhuoneen jäsenenä 59 %:lla kokonaisäänistä. Saiki valittiin myös 101. kongressin (1989–1991) jäseneksi edustajainhuoneeseen. 

Huhtikuussa 1990 kuoli suosittu havaijilaissenaattori Spark Matsunaga. Loppukaudelle Yhdysvaltain senaattiin nimitettiin Daniel Akaka, joka myös sitten voitti paikkaa George H. W. Bushin tukemana tavoitelleen Pat Saikin noin 33&nbsp;000 äänen marginaalilla.

Saiki tuki suurta osaa Reaganin ja Bushin hallintojen ulkopoliittisista ohjelmista. Esimerkiksi lisääntymisoikeuksien kaltaisiin sosiaalisiin kysymyksiin Saiki omaksui monia republikaaneja vapaamielisempiä asenteita.

### Myöhemmät vaiheet
Lähdettyään kongressista Saiki sai Bushilta nimityksen Small Business Administrationin johtajaksi, jona hän toimi vuosina 1991–1993. Vuonna 1993 Saiki opetti Harvardin yliopiston Institute of Politicsissa. Vuonna 1994 hänestä tuli ensimmäinen suuren puolueen naispuolinen ehdokas Havaijin kuvernööriksi. Saiki kuitenkin hävisi Ben Cayetanolle ja palasi opettamistehtävien pariin.

## Lähteet
Ernst Christoph Homburg

**Ernst Christoph Homburg** (1. maaliskuuta 1605 Mihla, Thüringen, Saksa – 27. kesäkuuta 1681 Eisenach, Saksa) oli saksalainen luterilainen virsirunoilija, kääntäjä ja runoilija.

Homburg oli kotoisin Mihlasta, ja hän kasvoi luterilaisessa pappisperheessä. Käytyään koulun Creuzbergissä hän opiskeli lakitiedettä Wittenbergissä vuodesta 1623. Hän alkoi kirjoittaa runoja ja lauluja, joita on säilynyt hänen teoskokoelmassaan *Clio.* Hänen varhaiset runonsa olivat maallisia rakkaus- ja juomalauluja. Hän jatkoi opintojaan Hampurissa, ja vuodesta 1642 hän toimi Naumburg an der Saalessa Saksissa juristina. Myöhemmin sairauden aiheuttamat koettelemukset merkitsivät muutosta hänen tuotannossaan, ja Homburgista tuli hengellinen runoilija. Häntä on pidetty yhtenä lahjakkaimmista saksalaisista runoilijoista 1600-luvulla. 

Hengelliset runonsa *Geistlicher Liede*, kaikkiaan 148, Homburg julkaisi vuonna 1659. Nykyään hänen virsistään on käytössä yleisemmin vain yksi virsi *"*Jesu, meines Lebens Leben*"*.

Useat säveltäjät, kuten Johann Sebastian Bach, käyttivät hänen virsitekstejään teoksissaan, mm. kantaateissa BWV 85 ja Markuspassiossa BWV 247.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kaksi Homburgin kirjoittamaa virttä: virsi 57 "Jeesus, olet elämäni" (*"*Jesu, meines Lebens Leben*"*.,Ruots. Erik Norenius 1675. Suom. virsikirjaan 1701. Uud. August Ahlqvist 1867, Niilo Rauhala1984. Sävelmä: Ruotsissa 1697) ja  virsi 108 "Oi suuri Voitonruhtinas" (Suom. Julius Krohn 1880. Virsikirjaan 1886. Sävelmä: Philipp Nicolai 1599). Ruotsin kirkon virsikirjassa on virsi ”Jeesus, olet elämämäni” numerolla 138. Virsi on myös Suomen ev. lut. kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa, Tanskan ja Norjan kirkon virsikirjoissa sekä Saksan evankelisten kirkkojen virsikirjassa.

## Lähteet
Topias Lepo

**Topias Lepo** (s. 2. marraskuuta 1994 Porvoo) on suomalainen ammattinyrkkeilijä. Lepo on otellut ylemmässä keskisarjassa. Hänellä on myös amatööriajalta Suomen mestaruus 81-kilon sarjassa vuodelta 2019.

## Lähteet
* Topias Lepo Boxrec-tietokannassa

### Viitteet