open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vjatšeslav Štyrov

**Vjatšeslav Anatoljevitš Štyrov** (Вячеслав Анатольевич Штыров, s. 23. toukokuuta 1953 Xaandyga, Tompon uluus, Jakuuttien ASNT) on Venäjän federaatioon kuuluvan Sahan tasavallan toinen presidentti. Hän toimi presidenttinä vuosina 2002–2010. Hänen puolisonsa on nimeltään Lidija Ivanovna Štyrova.

Štyrov valmistui rakennusinsinööriksi Kaukoidän Teknillisestä Instituutista vuonna 1975. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Neuvostoliiton energianministeriön alaisuuteen kuuluneen Viljuin vesivoimalan rakennusosastolla erilaisissa johtotehtävissä vuoteen 1988 asti. Vuosina 1986–1988 hän toimi Neuvostoliiton kommunistisen puolueen NKP:n Jakutskin aluekomitean rakennusosastolla apulaisjohtajana. Vuosina 1988–1991 hän opiskeli NKP:n keskuskomitean yhteiskuntatieteellisessä akatemiassa ja valmistui tohtoriksi. 

Štyrov nimitettiin Jakutia–Sahan sosialistisen neuvostotasavallan rakennus- ja sijoitusministeriksi vuonna 1991 ja joulukuussa samana vuonna hänet valittiin tasavallan varapresidentiksi. Vuosina 1992–1996 hän toimi varapresidenttinä ja pääministerinä. Vuosina 1996–2002 hän toimi ALROSA-timanttiyhtiön pääjohtajana. Štyrov valittiin kansanedustajaksi Sahan parlamenttiin, Il Tumeniin, vuonna 1997. 

Sahan presidentiksi hänet valittiin 13. tammikuuta 2002 pidetyllä presidentinvaalin toisella kierroksella, jossa hän sai 59,2 prosenttia äänistä voittaen Fedot Tumusov. Štyrovin virkakausi alkoi 27. tammikuuta 2002. Štyrov valittiin toiselle kaudelle 7. joulukuuta 2006 Sahan parlamentin, Il Tumenin, hyväksyessä Venäjän federaation presidentin asiasta tekemän esityksen äänin 60–3, yhden äänestäessä tyhjää. Toinen kausi päättyi ennenaikaisesti Štyrovin jätettyä eroanomuksensa henkilökohtaisiin syihin vedoten. Venäjän presidentti Dmitri Medvedev hyväksyi eroanomuksen 31. toukokuuta 2010 ja nimitti virkaa tekeväksi presidentiksi pääministeri Jegor Borisovin. 

## Lähteet
Vanha Munkkiniemi

**Vanha Munkkiniemi** () on merellinen osa-alue Länsi-Helsingissä, Meilahden länsipuolella. Hallinnollisesti Vanha Munkkiniemi on yksi Munkkiniemen peruspiirin alueista.

Vanhan Munkkiniemen kaavoitus pohjautuu Eliel Saarisen Suur-Helsinki-suunnitelman (1915) Munkkiniemen ja Haagan aluetta koskevaan osaan. Laajalahden rannan tuntumassa on Saarisen piirtämiä rivitaloja, jotka rakennettiin 1910–1920-luvuilla. Pääosa Vanhan Munkkiniemen kaupunkirakenteesta syntyi 1930–1950-luvuilla. Alueella on myös muutamia Alvar Aallon suunnittelemia kohteita: Alvar Aallon kotitalo (koti yhdessä Aino Aallon kanssa; 1934, Riihitie 20), Asuinrakennus (1954, Riihitie 12–14) ja Alvar Aallon ateljee (1955, Tiilimäki 20). Toisinaan valtiovieraidenkin käyttämä, useassa vaiheessa rakennettu hotelli Kalastajatorppa (Kalastajatorpantie 1) sijaitsee meren äärellä, läheisyydessään jokunen suurlähetystö. Espooseen Kuusi- ja Lehtisaaren kautta johtava tie syntyi jo 1800-luvun puolivälissä. Vanhan Munkkiniemen alueella sijaitsee useita kouluja ja musiikkiopisto.

Asukkaita Vanhassa Munkkiniemessä on noin 9&nbsp;300 henkeä (31.12.2024) ja työpaikkoja noin 2&nbsp;300 (31.12.2022).

Vanha Munkkiniemi on merellinen kaupunginosa. Sen luontaisena rajana on meri kolmessa pääilmansuunnassa — lännessä Laajalahti, etelässä Kuusisaarensalmi ja Saunalahti ja idässä Pikku Huopalahti. Etelässä Pikku Kuusisaari luetaan Vanhaan Munkkiniemeen. Saunalahdessa on venekerhon ylläpitämä venesatama. Pohjoisessa Vanhan Munkkiniemen raja määräytyy rakennetun ympäristön mukaan: vastaan tulevat Turunväylä ja sen takana sijaitsevat Munkkivuoren ja Talinrannan kaupunginosat. Huopalahdentien itäpuolella Vanhan Munkkiniemen itäisimmän osan pohjoispuolella on Niemenmäen kaupunginosa.

Merellinen ympäristö, kohtalaisen hyvät kulkuyhteydet ja lähistön viheralueet lisäävät alueen viihtyisyyttä. Raitiovaunulinja 4 alkaa Vanhasta Munkkiniemestä meren ääreltä. Munkkiniemen uimaranta Laajalahdella on suosittu virkistäytymiskohde. Lännessä Espoon puolella ovat Tarvaspää eli Gallen-Kallelan Museo ja Villa Elfvikin luontotalo. Kaupunginosan pohjoislaidalla on Munkinpuisto eli Koneen puisto. Kaakossa Vähä-Meilahden puolella sijaitsevat Helsingin kaupungin taidemuseo, Tamminiemi (Urho Kekkosen museo), Seurasaari ja Meilahden puisto.

## Lähteet
* Helsinki alueittain 2005. 202 Munkkiniemen peruspiiri 
* Rakentamisen aikakausia -kartta. Liite teoksessa Helsingin kaupungin rakennusjärjestys 2000.
* Architectural map guide - Helsinki Espoo Kauniainen Vantaa. Finnish Association of Architects SAFA, 2000.

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Vanhan Munkkiniemen satelliittikuva. Turunväylä toimii kaupunginosan rajana pohjoisessa. 
* YTV reittiopas . Hae reitti ja aikataulut ratikka 4:llä tai muuten Munkkiniemeen.
Ricardo Viñes

**Ricardo Viñes** (5. helmikuuta 1875 – 29. huhtikuuta 1943) oli espanjalainen pianisti, säveltäjä ja musiikkikirjailija. Hän piti useiden Maurice Ravelin ja Claude Debussyn teosten ensiesitykset ja opetti pianonsoittoa muun muassa Francis Poulencille.

Viñes syntyi Lleidassa, Kataloniassa ja opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä Pariisin konservatoriossa. Hänen opettajinaan toimivat Charles de Bériot, Benjamin Godard ja Albert Lavignac. Pianistina Viñes tuli tunnetuksi varsinkin uuden ranskalaisen ja espanjalaisen musiikin tulkitsijana, mutta hän antoi myös venäläisen pianomusiikin teosten ensiesityksiä. 

Viñes sävelsi muun muassa teoksen *Deux hommages*, joka omistettiin Déodat de Séveracin ja Erik Satien muistolle. Hän kirjoitti myös espanjalaisesta musiikista espanjalaisissa ja ranskalaisissa julkaisuissa. Viñes kuoli Barcelonassa vuonna 1943.

## Aiheesta muualla
Gizmondo

**Gizmondo** on Tiger Telematicsin vuonna  julkaisema käsikonsoli. Laite oli alun perin tarkoitus julkaista edellisenä vuonna, mutta julkaisu siirtyi vuoteen 2005. Laitteen kotimaassa Ruotsissa se julkaistiin vasta loppuvuodesta. Laitteesta julkaistiin myös edullisempi, osin mainosrahoitteinen, Smart Adds -malli, mutta mainoksia ei koskaan kytketty päälle.

Konsoli ei käynyt kaupaksi, minkä takia yhtiö ajautui konkurssiin helmikuussa 2006, ja Gizmondon valmistus lopetettiin.

## Laitteisto

* CPU: 400 MHz Samsung ARM9 S3C2440
* GPU: Nvidia GoForce 3D 4500
* RAM: 128MB
* GPRS ja GPS -valmiudet.

## Pelit

Konsolille on tehty myös muutama peli suomalaisen Fathammerin toimesta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Gizmondo's Spectacular Crack-up
Antonio Orozco

**Antonio Orozco** (s. 23. marraskuuta 1972 Barcelona) on espanjalainen laulaja-lauluntekijä. 

Orozco vietti lapsuutensa L'Hospitalet de Llobregatin kaupungissa. Hän hankki ensimmäisen kitaransa ollessaan 15-vuotias, jolloin hän aloitti myös laulujen kirjoittamisen. Orozco on voittanut useita palkintoja, kuten Premio Ondan. Hänen esikoisalbuminsa myi yli 100&nbsp;000 kappaletta. Hänet tunnetaan myös duetoistaan Lucie Silvasin ja Malún kanssa.

## Diskografia
* *Un reloj y una vela* (2000)
* *Semilla del silencio* (2002)
* *El princio del comienzo* (2004) 
* *Antonio Orozco* (2005)

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Frank Robson

**Frank Robson** (27. huhtikuuta 1946 Bradford on Avon, Iso-Britannia – 16. marraskuuta 2024 Lahti) oli brittiläissyntyinen laulaja, pianisti ja urkuri, joka tuli Suomeen ensimmäisen kerran vuonna 1967.

Robson oli tavannut lontoolaisessa pubissa suomalaisia. Yhtyeensä kiertueen loputtua odottamatta Tukholmaan vuonna 1967 hän soitti päähänpistosta Lontoossa saamaansa suomalaiseen puhelinnumeroon ja tuli sitä myötä Suomeen. Juuri tuolloin Suomessa oli kysyntää englantia äidinkielenään puhuvalle rockmuusikolle, jolla oli alan kokemusta Lontoosta. Lontoossa hän oli soittanut muun muassa Small Faces -yhtyeen kanssa.

Suomessa Robson sai nopeasti töitä yhtyeessä Mosaic, jonka solisti Kirill Babitzin oli lähtenyt soolouralle taiteilijanimellä Kirka. Mosaicin levyttämän singlen molemmat kappaleet olivat Robsonin käsialaa. Seuraavaksi Robson pyydettiin paikkaamaan Jim Pembroken jättämää aukkoa Blues Sectioniin, jonka kanssa hän samoin levytti kaksi kappaletta. Kesällä 1968 hän teki 50 keikkaa ja palasi niiden jälkeen Englantiin, kun yhtye hajosi.

Robson ajatteli palanneensa pysyvästi Englantiin, mutta pian hänet pyydettiin takaisin Suomeen perusteilla olleeseen Tasavallan Presidenttiin. Hän oli mukana yhtyeen kahdella ensimmäisellä levyllä, mutta ennen kolmatta levyä *[[Lambertland]]ia* hänet erotettiin. Robsonin kannalta oli valitettavaa, että juuri tässä vaiheessa yhtye lähti Englantiin ja teki siellä paljon huomiota saaneita keikkoja. Robson sai kuitenkin myöhemmin vielä uuden mahdollisuuden, kun yhtye koottiin uudelleen 1999 ja teki vuonna 2006 vielä yhden levyn, ''Six Completen''. Sen kappaleet ovat Jukka Tolosen ja Robsonin käsialaa.

Robson julkaisi viisi soololevyä. Hän toivoi vielä voivansa tehdä levyn, vaikka sairasti vuodesta 2013 nielusyöpää, ja monen leikkauksen jäljiltä hänen lauluäänensä ei ollut enää entisensä. Toiveita kuitenkin herätti Robsonin luonnehdinta, jonka mukaan hänen äänensä on “jossakin Joe Cockerin ja Louis Armstrongin välimaastossa eli aika raspi”. Robsonin varhaisista levyistä *[[Robson (albumi)|Robson]]* ja *[[Stay Awhile]]* on julkaistu uudelleen, julkaisijana Svart Records. Sama levy-yhtiö on julkaisemassa myös kokoelman Robsonin varhaisia singlejä, kaikkiaan 14 kappaletta.

Robsonilla oli kaksi tytärtä, joista Jenny Robson on laulaja.

## Sooloalbumit
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Frank Robson ja Mosaic. Ylen Elävä arkisto.
Kortteliralli

**Kortteliralli** on nuorisokulttuurin muoto, jossa autolla tai moottoripyörällä ajetaan ilman päämäärää. Korttelirallista käytetään alueesta riippuen eri slangisanoja, kuten pilluralli tai torimunkki. Korttelirallin harrastaminen keskittyy pääasiassa viikonloppuiltoihin ja sisältää useissa tapauksissa alkoholin käyttöä, sosiaalista kanssakäymistä ja musiikin kuuntelua. 

Korttelirallista kantautuu usein melua pitkienkin matkojen päähän, mikä voi häiritä tuntuvasti asumismukavuutta kaupungin keskustoissa. Ylinopeudella ajaminen aiheuttaa myös vaaratilanteita muille liikkujille, kuten jalankulkijoille ja pyöräilijöille. Suomen laki kieltää, tulkinnasta riippuen, korttelirallin häiritsevänä ajona taajamassa. Sitä katsotaan kuitenkin usein läpi sormien. Alkoholinkäytöstä voi seurata myös rattijuoppoutta ja järjestyshäiriöitä. 

Kortteliralli keskittyy perinteisesti kaupunkien keskustoihin, jossa saatetaan ajaa useita tunteja peräkkäin samaa reittiä edestakaisin. Hiljaisilla teillä nopeudet nousevat usein suuriksi, välillä kohtalokkain seurauksin.

Etelä-Karjalan poliisilaitoksen (nykyinen Kaakkois-Suomen poliisilaitos) ylikonstaapelin Kai Siparin mukaan kortteliralli on vähentynyt muun muassa kaupunkien keskustojen liikennejärjestelyjen takia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Niemi, Petri: Laki kieltää turhan autoilun, mutta poliisin tulkinta vaihtelee. *Yle uutiset* 16.12.2022.
* Vaaranen, Heli & Wieloch, Neil: Car crashes and dead end careers: Leisure pursuits of the Finnish subculture of the ''kortteliralli'' street racing . (PDF)
Armeijakenraali

**Armeijakenraali** on korkea kenraalieverstiä korkeampi sotilasarvo, joka joissain maissa vastaa sotamarsalkkaa. Venäjän federaation asevoimissa armeijakenraali voi olla esimerkiksi puolustushaaran komentaja.

## Armeijakenraaleja
*Armeijakenraali (Yhdysvallat)
*Armeijakenraali (Venäjä)
Singer Vinger

**Singer Vinger** on virolainen punk-yhtye. Se aloitti toimintansa 1980-luvun alussa ja tunnettiin aikaisemmin nimillä *Pära Trust* ja *Turist*. Yhtyeen laulut ovat usein aiheeltaan yhteiskuntakriittisiä ja sisältävät ironiaa sekä huumoria.

## Kokoonpano
*Hardi Volmer, laulu ja muut äänet
*Roald Jürlau, kitara ja taustalaulu
*Mihkel Raud, kitara
*Rein Joasoo, rummut
*Avo Ulvik, kosketinsoitin
*Jaanus Raudkats, basso

## Diskografia
**[[Singer Vinger (kasetti)|Singer Vinger]]* (kasetti)
**[[Jää jumalaga puberteet]]* (1989)
**[[Reanimatsioon]]* (1995)
**[[Amneesia]]* (1998)
**[[Troinoi]]* (2001)
**[[Ärq ei lääq]]* (2002)
**[[Eesti kullafond: Singer Vinger]]* (2005)
**[[20 aastat singumist ja vingumist]]* (2006)
**[[Suu laulab, süda läigib]]* (2012)
Rauhala

**Rauhala** tarkoittaa seuraavia asioita:

Maantieteellisiä paikkoja:

* Rauhala, kylä Kittilässä
* Rauhala, taajama Karjalan tasavallan Lahdenpohjan piirin Miinalan kunnassa Venäjällä
* Rauhala, kaupunginosa Kotkassa
* Rauhala, museomajatalo Kouvolassa
* Rauhala, ravintola ja entinen asuintalo Oulussa
* Rauhala, entinen työväentalo Lammin kirkonkylässä

Sukunimenä:

* Aaro Rauhala (1949–2003), suomalainen naivistinen taidemaalari
* Anna Rauhala (s. 1975), suomalainen kuulantyöntäjä
* Anneli Rauhala (1928–2021), suomalainen sopraano
* Anssi Rauhala (s. 1965), suomalainen sarjakuvantekijä ja kuvittaja
* Hannu Rauhala (1934–2008), suomalainen kasvatustieteen dosentti
* Ilona Rauhala (s. 1972), suomalainen psykologi
* Jani Rauhala (s. 1978), suomalainen nyrkkeilijä
* Jani Rauhala (s. 1999), suomalainen jääkiekkomaalivahti
* Janne Rauhala (s. 1976), pesäpalloilija
* Jorma Rauhala (s. 1965), Keskon toimitusjohtaja
* Jukka Rauhala (s. 1959), suomalainen painija
* Kaarlo Rauhala (1878–1934), suomalainen historiantutkija
* Kalervo Rauhala (1930–2016), suomalainen painija
* K. N. Rauhala (1887–1937), suomalainen kirjailija
* Lauri Rauhala (1914–2016), suomalainen psykologi ja filosofi
* Leena Rauhala (1942–2024), suomalainen poliitikko ja filosofi
* Mari Rauhala (s. 1977), suomalainen maastohiihtäjä
* Marko Rauhala, *Marko Äijö*, suomalainen ohjaaja, televisiotuottaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä
* Martti Rauhala (1928–2012), suomalainen opettaja ja kirjallisuuden suomentaja
* Matias Rauhala (s. 2003), pesäpalloilija
* Mikko Rauhala (s. 1977), kirjailija
* Niilo Rauhala (s. 1936), suomalainen runoilija
* Osmo Rauhala (s. 1957), suomalainen nykytaiteilija
* Otto Rauhala (s. 1995), suomalainen jääkiekkoilija
* Pasi Rauhala (s. 1978), suomalainen kuva- ja mediataiteilija
* Pauliina Rauhala (s. 1977), suomalainen kirjailija
* Pekka Rauhala (s. 1960), suomalainen painija
* Pentti Rauhala (s. 1938), opettaja, linnuston tutkija ja tietokirjailija
* Tapio Rauhala (s. 1943), suomalainen kuulantyöntäjä
* Timo Rauhala (s. 1963), suomalainen golfvalmentaja
* Timo Rauhala (s. 1989), suomalainen jalkapalloilija
* Urpo Rauhala (s. 1955), suomalainen director musices, muusikko ja kuoron- sekä orkesterinjohtaja.
* Väinö Rauhala (1883–1945), suomalainen kanttori-urkuri ja säveltäjä
Teip

**Teip** tarkoittaa tšetšeenien klaania, joka määräytyy esivanhempien, maantieteellisen sijainnin ja itseidentifikaation mukaan. Yleisimmin teipien määräksi mainitaan noin 130, mutta joidenkin lähteiden mukaan niitä on jopa 300. Teipit muodostavat keskeenän yhdeksän eri *tukkhumia*.
Etnia

**Etnia ry** on suomalainen yhdistys, joka perustettiin vuonna 1989. Järjestön alkuperäinen nimi oli **Uhanalaisten kansojen ja kulttuurien puolesta - Fjärde världen ry**, joka muutettiin Etnia ry:ksi vuonna 2004. 

Etnia ry on kansalaisjärjestö, joka ajaa alkuperäiskansojen oikeuksia ja pyrkii edesauttamaan kansojen mahdollisuuksia harjoittaa omaa kulttuuriaan ja säilyttää perinteiset asuinsijansa. Yhdistys tiedottaa alkuperäiskansojen tilanteesta maailmalla. Yhdistys tekee työtä alkuperäiskansojen ja niiden kulttuurien säilyttämiseksi sekä suojelemiseksi.

Yhdistys on tavoittanut ihmisiä erilaisten kulttuuritapahtumien kautta. Sen pääasialliset tiedotuskanavat ovat olleet *Ensimmäiset kansat -lehti* ja *Etnia-filmifestivaali*. Ensimmäiset kansat -lehti ilmestyi neljä kertaa vuodessa. Lehdessä käsiteltiin alkuperäiskansojen kulttuuria, heidän historiaansa ja nykytilannettaan. Etnia-filmifestivaali järjestettiin alun perin pienimuotoisena videofestivaalina vuonna 2000. Vuodesta 2002 festivaali kulki aluksi eri maanosien nimillä, koska festivaalin alkuperäiskansateemojen vuoksi käsiteltiin vuosittain yhden maantieteellisen alueen tilannetta, joko Aasiaa, Afrikkaa tai Latinalaista Amerikkaa. Festivaali oli alun perin ilmainen. Vuonna 2005 festivaali saavutti suuren suosion ja yli 3000 kävijän rajan. Festivaalista tuli myöhemmin maksullinen.

Etnia-filmifestivaalin yhteydessä järjestettiin Turussa keskustelutilaisuuksia ja musiikillisia iltamia. Keskustelutilaisuuksiin osallistuivat suomalaiset ja ulkomaalaiset elokuvaohjaajat sekä dokumentaristit, joilla oli kokemusta alkuperäiskansojen parissa työskentelystä. Kotimaisista ohjaajista keskusteluihin osallistuivat mm. Jouko Aaltonen, Arto Halonen ja Markku Lehmuskallio. Ulkomaisista ohjaajista keskusteluihin osallistuivat mm. iranilainen Bahman Ghobadi ja burkinalainen Dani Kouyaté. Heidän lisäkseen keskusteluihin osallistui usein joku alkuperäiskansan edustaja, kuten bolivialainen viljelijä Humberto Claros tai botswanalainen san-kansan edustaja Moronga Tanago. Musiikkitapahtumissa esiintyivät mm. Ruotsissa asuva kongolainen Marius Billy (Gobenson) ja Turussa asuva kuubalainen Carlos d'l Puerto yhtyeineen. 

Vuonna 2006 Etnia ry. oli mukana Euroopan ja Aasian maiden kansalaisjärjestöjen tapaamisessa, AEPF:ssä.

Yhdistys oli vuoteen 2013 aktiivisesti mukana erilaisissa tilaisuuksissa. Sen toimintaan liittyivät erilaiset tiedotuskiertueet esimerkiksi alkuperäiskansojen elinalueilla tapahtuvasta öljynporauksesta ja uraanin louhinnasta. Näiden tilaisuuksien lisäksi yhdistys osallistui kehitysyhteistyöprojekteihin Intiassa ja Ugandassa. Intiassa tehty työ käsitteli Intian adivasien maaoikeuksia ja Ugandassa yhdistys tuki Kampalassa toimivaa naistenradioasemaa, Mama FM:ää (yhteistyössä Turussa toimivan Radio Robin Hoodin kanssa), joka pyrkii vahvistamaan naisten asemaa Ugandassa.
Jukka Nieminen

**Jukka E. Nieminen** (s. 1967) on tamperelainen muinaishistorian harrastaja, kirjailija, toimittaja ja elokuvantekijä. Nieminen tunnetaan muinaishistorian harrastajana, ja hän on kirjoittanut aiheesta useita kirjoja. Nieminen on kirjoittanut myös rajatieto- ja kauhukirjallisuutta sekä näitä aihepiirejä sivuavia lehtiartikkeleita. Nieminen toimi *[[Hermeetikko]]*-lehden päätoimittajana vuosina 2006−2011.

Niemisen teos *Muinaissuomalaisten kadonnut kuningaskunta* valittiin *[[Ultra (lehti)|Ultra]]*-lehden yleisöäänestyksellä 2011 Vuoden Rajatietokirjaksi. *Muinaistutkija*-lehden artikkelissa (4/2010) teosta luonnehdittiin epäuskottavaksi näennäistieteeksi.    

Teoksessaan *Muinaissuomalaisten kadonnut kuningaskunta* (Salakirjat, 2010) Nieminen esittää, että läntisessä ja eteläisessä Suomessa, erityisesti Satakunnan alueella kirkot on tietoisesti rakennettu niin sanotusti kirkkomitan eli 33,3 kilometrin etäisyydelle toisistaan.

Kirjassaan *Megaliittikivien arvoitus* (Salakirjat, 2016) Nieminen esittää, että tietyntyyppiset toistensa päälle nostetut megaliittikivet ovat mahdollisesti erilaisissa kulttikäytöissä tai muissa käytännön tarkoituksissa olleita ihmisen aikaansaamia teoksia, eikä luonnonilmiöitä, niin kuin tähän asti oli päätelty. Rannansiirtymän perusteella ne on tehty noin 800 vuotta ennen kuin asutusta Suomessa valtavirran tieteessä ajatellaan olleen. Niemisen käsitysten mukaan kyse on aiemmin kokonaan tuntemattomasta alkusuomalaisten kulttuurista, jonka levinneisyys korreloi Yoldiameren ylimmän rantaviivan muodostaman saariston kanssa.  Tiedemaailma ei ole toistaiseksi kommentoinut Niemisen ajatuksia.

Vuonna 2013 Nieminen ohjasi ja näytteli pääosan kartanokummitus-aiheisessa lyhytelokuvassa *Vaivaistalo*. Hän on myös näytellyt ja ohjannut lyhytelokuvan *Niina – palkkionmetsästäjä*, joka julkaistiin vuonna 2016. Lisäksi Nieminen on ohjannut ja käsikirjoittanut tieteiskauhuelokuvan *Prioni*, joka julkaistiin vuonna 2017.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Samuli Huttunen: Suomen kuninkaat ja kosminen tuho. Aviisi 13/2011.
* Prioni -elokuvan traileri YouTubessa
* Kohtaus Niina ''–'' palkkionmetsästäjä -lyhytelokuvasta.
Bindura

**Bindura** on kaupunki Zimbabwessa. Se sijaitsee Mazowen laaksossa noin 88 kilometriä Hararesta koilliseen ja on Keski-Mashonamaan suurin asutuskeskus. 

Bindura on ollut nykyisellä nimellään olemassa vuodesta 1913 lähtien. Sitä ennen se tunnettiin nimellä Kimberley Reefs sinne vuonna 1901 avatun kultakaivoksen mukaan. Vuonna 1913 kaupunkiin rakennettiin rautatie. Nykyään alueella toimii myös nikkelikaivos.

Binduran väkiluku oli vuoden 2022 väestönlaskennan aikaan 51&nbsp;394. Kaupunkia ympäröi 170 000 asukkaan "Binduran maalaiskunta" (Bindura Rural District). Kaupungissa sijaitsee mm. Binduran tieteellisen koulutuksen yliopisto (BUSE). 

## Lähteet
Naji Hakim

**Naji** Subhy Paul Irénée **Hakim** (s. 31. lokakuuta 1955, Beirut) on libanonilainen säveltäjä ja urkuri. Hän opiskeli urkujensoittoa yksityisesti Jean Langlais'n johdolla sekä Pariisin konservatoriossa opettajinaan Roger Boutry, Jean-Claude Henry, Marcel Bitsch, Rolande Falcinelli, Jacques Castérède ja Serge Nigg. Isänsä toivomuksesta hän suoritti musiikkiopintojen ohella myös insinöörin tutkinnon. Tekniikan alalla Hakim ei ole kuitenkaan työskennellyt päivääkään.

Hakim on voittanut urallaan kansainvälisiä urkukilpailuja Haarlemissa, Beauvais'ssa, Lyonissa, Nürnbergissä, St Albansissa, Strasbourgissa ja Rennesissä. Hän on toiminut urkurina muun muassa Pariisin Sacré-Cœurissä 1985–1993. Vuonna 1993 Hakim valittiin Olivier Messiaenin toivomuksesta tämän seuraajaksi Pariisin Pyhän Kolminaisuuden (La Trinité) kirkon urkuriksi.

Hakim on ollut 1980-luvulta alkaen yksi merkittävimmistä ranskalaisen urkuri-säveltäjä-improvisoija-perinteen edustajista. Hänen sävellyksistään *Symphonie en Trois Mouvements * sai Amis l’Orgue -palkinnon 1994 ja *Embrace of Fire* menestyi Anton Heillerin muistokilpailussa Yhdysvaltain Tennesseessä 1986. Vuonna 1991 Académie des Beaux-Arts myönsi hänelle André Caplet -sävellyspalkinnon.

Naji Hakim konsertoi maailmanlaajuisesti urkurina ja improvisoijana. Hän pitää mestarikursseja ja toimii analyysin professorina Boulogne-Billancourtin konservatoriossa sekä vierailevana professorina Royal Academy of Musicissa Lontoossa. Hakim on kirjoittanut myös oppikirjoja musiikkianalyysistä ja urkuimprovisaatiosta. 

Vuonna 2000 Hakim kutsuttiin jäseneksi Rooman Consociatio Internationalis Musicae Sacrae -järjestöön. Vuonna 2002 Hakim sai Kaslikin yliopiston kunniatohtorin arvon. Paavi Benedictus XVI antoi Hakimille 2007 tunnustuksen tämän ansioista katolisen kirkon hyväksi.

## Sävellystuotanto

Hakimin tuotantoon kuuluu sinfonia orkesterille *Les Noces de l’agneau*, kuusi konserttoa, yli 40 urkuteosta, kamarimusiikkia uruille ja muille soittimille, teoksia pianolle, cembalolle, harpulle, kaksi viulusonaattia, oratorion, messuja ja muuta vokaalimusiikkia.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Spirit of Nature

**Spirit of Nature** (täydellinen nimi **Spirit of Nature Wood Architecture Award**) on vuonna 2000 ensimmäisen kerran jaettu kansainvälinen arkkitehtuuripalkinto, jota jakoi suomalainen Puu kulttuurissa -yhdistys kahden vuoden välein Lahdessa Sinfonia Lahden kansainvälisen Sibelius-festivaalin yhteydessä. Palkintoa on rahoittanut Suomen Metsäsäätiö. Palkinnonsaajien töitä on nähtävissä Lahden Sibeliustalon ympäristössä sijaitsevassa Puuarkkitehtuuripuistossa. 

Spirit of Nature Wood Architecture Award -palkinnon myötä Puu kulttuurissa ry halusi tukea ja nostaa esiin kansainvälisellä tasolla arkkitehtuuria, jossa puulla materiaalina on keskeinen asema.

Palkinto myönnettiin rakennustaiteellisista ansioista henkilölle tai ryhmälle, joka on töissään osoittanut puumateriaalin etevää ja luovaa käyttöä. Vuonna 2000 palkinnon arvo oli 50&nbsp;000 euroa ja sittemmin 40&nbsp;000 euroa. Vuonna 2015 palkintona ei myönnetty rahaa.

Vuonna 2010 jaettiin ensimmäisen kerran Young Spirit of Nature -palkinto, jolla kannustettiin Suomessa opiskelevia arkkitehtiopiskelijoita luovaan puun käyttöön. Palkinnon suuruus oli 5&nbsp;000 euroa.

Puu kulttuurissa ry:n toiminnan tarkoituksena oli edistää ja vaalia kulttuuriperintöä, jossa on läsnä luonto. Suomalaisen musiikin, kuvataiteiden ja arkkitehtuurin maine lepäsi yhdistyksen mukaan tämän perinnön varassa. Spirit of Nature -palkinnon myötä yhdistys haluaa edesauttaa ja vaalia perinteeseen liittyvien kestävien arvojen jatkumista.

Puu kulttuurissa -yhdistyksen toiminta päättyi vuonna 2016. Yhdistyksen historiikin "Puu kulttuurissa ry 1998-2016" kirjoitti Tuomas Salo. 

## Palkitut
* 2000: Renzo Piano, Italia
* 2002: Kengo Kuma, Japani
* 2004: Richard Leplastrier, Australia
* 2006: Peter Zumthor, Sveitsi
* 2008: José Cruz Ovalle, Chile
* 2010: Hermann Kaufmann, Itävalta
* 2012: Bijoy Jain, Intia
* 2015: Mika Airaksela, Suomi

## Young Spirit of Nature -palkinto
* 2010: Sanna Jokimäki (s. 1985) puurakenteisia tilaelementtejä käsittelevästä diplomityöstä 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Puuarkkitehtuuripuisto Lahdessa, Pro Puu ry:n sivut
Salav Alijev

**Salav Magomedsalihovitš Alijev** (k. 2. joulukuuta 2021) oli kumykkinationalisti ja poliitikko Dagestanissa Venäjällä. Hän oli perustamassa Kumykkien kansanpuoluetta (tai *Tenglikiä*) vuonna 1990. Alijev uskoi, että kumykit ovat keskiaikaisten kasaarien jälkeläisiä. Tämä ja Kasaarien kaanikunnan sekä Kumykkien kuningaskunnan sijainti innoittivat hänen visiotaan kumykkien hallitsemasta itsenäisestä Dagestanista. Hänen kritisoijansa ovat huomauttaneet, että sellainen valtio olisi vähemmistönsä hallitsema.

## Lähteet
Varsta

**Varsta** on riihipuinnissa käytetty puinen työväline. Varstan alkumuodon voidaan olettaa olleen yksinkertainen keppi, jolla hakattiin jyvät irti tähkistä. Kehittyneempi muoto oli oksavarsta, jossa oli erikseen suora oksavarsi ja rungon palasesta muodostuva jäykkä lapa. Kehittynein varstatyyppi on nivelvarsta, jossa on suora varsi ja lyömäri. Lyömäri on kiinnitetty varteen liikkuvaksi käyttäen nahkaremmiä, vitsaslenkkiä, narua tai puunaulaa. Nivelvarstat kehittyivät varsin erilaisiksi eri osissa Suomea.

Varstoja käytettiin myös hätäaseena sodankäynnissä keskiajalla, joskin sen käytöstä on vain vähän historiallisia todisteita keskiaikaisessa Euroopassa. Varstaan saattoi olla tällöin kiinnitetty esimerkiksi metalliketju, jonka toisessa päässä oli piikkipallo. Aasiassa tällainen asetyyppi oli lähellä nunchakua.

## Lähteet
Aapeli

**Aapeli** on suomalainen miehen etunimi. Aapelin nimipäivä on 2. tammikuuta. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan joulukuuhun 2025 mennessä Aapeli on Suomessa annettu nimeksi 4&nbsp;132 miehelle. Aapeli on ollut almanakassa vuodesta 1890.

## Tunnettuja Aapeleita

* Aapeli Alanen (s. 1996), koripalloilija
* Aapeli Halonen (1863–1928), urkuharmonitehtailija
* Aapeli Hautanen (1899–1984), muusikko
* Aapeli Häyrinen (1843–1895), maanviljelijä ja valtiopäivämies
* Aapeli Häyrinen (1888–1949), toimitusjohtaja
* Aapeli Erhard Jokipii (1893–1968), lääninrovasti, asessori, kirjallisuuskriitikko ja suomentaja
* Aapeli Koivikko (s. 2008), poplaulaja, Eino ja Aapeli -duon jäsen
* Aapeli Korhonen, myöhemmin *Abel Adams* (1879–1938), elokuvatuottaja, Adams Filmi Oy:n perustaja
* Aapeli Räsänen (s. 1998), jääkiekkoilija
* Aapeli Saarisalo (1896–1986), teologi, arkeologi ja kirjailija
* Aapeli Suomalainen (1866–1932), SDP:n kansanedustaja
* Aapeli Suvisalmi (s. 2000), pesäpalloilija
* Aapeli Vuoristo (1913–2000), muusikko

### Aapeli nimimerkkinä

* Aapeli, oik. Simo Puupponen (1915–1967), kirjailija, toimittaja ja pakinoitsija
* Kissalan Aapeli, oik. Yrjö Wilén (1894–1951), toimittaja ja pakinoitsija

## Lähteet
Suukko (makeinen)

**Suukko** on tanskalainen ympäri maailmaa eri nimillä tunnettu makeinen. Tanskassa 1800-luvulla kehitettyä makeista on kutsuttu nimellä *flødeboller* eli ’kermapulla’. Makeista on kutsuttu myös nimellä *negerkys*, josta suomalainen nimi *neekerinsuukko* on tullut. Nimitys *crembo*/*krembo* makeiselle on tullut Israelista, jossa makeista kutsuttiin alun perin eurooppalaiseen tapaan nimellä *roš kuši* eli ’neekerin pää’. Myöhemmin nimityksestä luovuttiin ja siirryttiin käyttämään nimitystä *krembo*. Krembo on yhdistelmä heprean kielen sanoista *krem* (kerma) ja *bo* (sisällä). Krembossa on pyöreän keksin päällä munavaahtoa, joka on kuorrutettu ohuesti suklaalla. Makeinen on kääritty alumiinifolioon. Israelissa tätä herkkua syödään vain talvisaikaan mutta runsain määrin.

## Suukot Suomessa
Suomessa makeista valmistaa nykyisin Brunberg. Alkujaan makeista valmistivat muutkin (esimerkiksi Hellas nimellä Neekerin suudelma 1920-luvulla), mutta Brunberg aloitti sen teollisen tuotannon Porvoossa vuonna 1951. Pysyviä makuja on kolme: mansikka, vanilja ja mokka. Lisäksi kausittain saatavilla olevia tai olleita makuja ovat ainakin talvisuukko (puolukka-karpalo), kevätsuukko (sitruuna-lime), tropical (ananas-banaani-passion-persikka), banaani sekä toffee. 

Suomessa makeista on kutsuttu neekerinsuukoksi tai -pusuksi vanhempaa perua olevan saksankielisen nimityksen, *Negerkuß*, mukaan. Nimi muutettiin vuonna 2001 *Brunbergin suukoksi,* vaikka suukon nimen vaihtamisesta saatu palaute oli ollut Brunbergin toimitusjohtajan Tom Brunbergin mukaan ”lähes sataprosenttisesti vastustavaa”. Samalla muutettiin pakkauksen kuvaa neutraalimmaksi: karikatyyrin tapaan kuvattujen mustaihoisten hahmojen huulia pienennettiin ja kaislahame muuttui kankaiseksi. Myös Saksassa makeisen nimitys on muutettu suklaasuukoksi (). Maaliskuussa 2020 Brunberg ilmoitti, että suuteleva pariskunta poistuu pakkauksista kesään mennessä. Tilalle tulee piirretty kuva Porvoon kaupungista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Yle Arkivet: Om Brunbergs kyssar
Vladimir Torlopov

**Vladimir Aleksandrovitš Torlopov** (komiksi Торлопов Öльöксан Володь, , s. 14. marraskuuta 1949 Syktyvkarissa) on Venäjän federaatioon kuuluvan Komin tasavallan entinen päämies. Kansallisuudeltaan hän on komi. Torlopov on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä.

Torlopov valmistui Komin valtiollisesta kasvatustieteellisestä instituutista vuonna 1971. Vuonna 1990 hänet valittiin Komin parlamenttiin. Torlopov valittiin tasavallan päämieheksi suoralla kansanvaalilla joulukuussa 2001. Hän voitti virkaatekevän päämiehen Juri Spiridonovin saaden 40 prosenttia annetuista äänistä. Torlopovin virkakausi alkoi 15. tammikuuta 2002. Vuonna 2010 hänen tilalleen nimitettiin Vjatšeslav Gaizer.
Magomedali Magomedov

**Magomedali Magomedovitš Magomedov** (, 15. kesäkuuta 1930 Levaši, Levašin piiri Dagestanin ASNT – 2022) oli dagestanilainen poliitikko ja maan pitkäaikainen johtaja. Hän oli Dagestanin valtioneuvoston puheenjohtaja vuosina 1994–2006. Kansallisuudeltaan hän on dargini.

Magomedov valmistui Dagestanin teatteri-instituutista vuonna 1952 ja Dagestanin maatalousinstituutista vuonna 1968. 

Hänestä toimi vuodet 1983–1987 Dagestanin ASNT:n ministerineuvoston puheenjohtajana. Hän oli yksi harvoista johtajista, jotka säilyttivät asemansa Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen. Magomedov valittiin Dagestanin valtioneuvoston puheenjohtajaksi 26. heinäkuuta 1994. Toiselle kaudelle hänet valittiin 26. kesäkuuta 1998 ja kolmannelle kaudelle 25. kesäkuuta 2002.

Magomedov erosi tehtävästään kesken virkakauden 19. helmikuuta 2006 ilman selvää syytä. Hänen seuraajakseen valittiin seuraavana päivänä Muhu Alijev.

## Lähteet
Corinne Hermès

**Corinne Hermès** (o.s. **Miller**, s. 16. marraskuuta 1961 Lagny-sur-Marne) on ranskalainen laulaja.

Hermès voitti vuoden 1983 Eurovision laulukilpailun, jossa hän edusti Luxemburgia kappaleella "Si la vie est cadeau". Sen oli säveltänyt Jean-Pierre Millers ja sanoittanut Alain Garcia.

Hermès'ltä on ilmestynyt albumi *Vraie* (2006). 

## Aiheesta muualla
*Viralliset sivut  
*
Nikolai Fjodorov

**Nikolai Vasiljevitš Fjodorov** (, , s. 9. toukokuuta 1958 Tšedino, Tšuvassien ASNT, Neuvostoliitto) on Venäjän federaatioon kuuluvan Tšuvassian tasavallan presidentti. Kansallisuudeltaan hän on tšuvassi.

Fjodorov oli Venäjän oikeusministeri 14. heinäkuuta 1991 – 24. maaliskuuta 1993. Tšuvassian presidentiksi hänet valittiin 21. tammikuuta 1994. Fjodorov oli markkinareformin kannattaja ja hänet valittiin uudelleen presidentiksi vuosina 1998 ja 2001. Hän riitaantui Venäjän presidentin Boris Jeltsinin kanssa vuonna 1995, lupaamalla tšuvassialaisille palvelusmiehille, että he saavat palvella erillään Venäjän joukoista Tšetšeniassa.
Luxemburg Eurovision laulukilpailussa

**[[Luxemburg]]** osallistui **[[Eurovision laulukilpailu]]un** ensimmäistä kertaa vuonna 1956, joten se oli yksi sen alkuperäisistä osallistujamaista. Luxemburg on voittanut kilpailut viisi kertaa: 1961, 1965, 1972, 1973 ja 1983. Luxemburg jätti väliin vuoden 1959 kilpailun. Maa vetäytyi kilpailuista vuoden 1993 jälkeen, mutta palasi 31 vuoden jälkeen vuonna 2024. 

Luxemburg on esittänyt kappaleensa pääosin ranskaksi, mutta luxemburgin kielellä laulettiin vuosina  ja  sekä osin myös .

## Luxemburgin sijoitukset
**Huom!** Vuosien 1956–1974 pisteet *eivät* ole vertailukelpoisia vuodesta 1974 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisen pisteytysjärjestelmän vuoksi.

### Vanha pistejärjestelmä

### Nykyinen pistejärjestelmä
Vuonna 1975 kehitettiin uusi äänestyskäytäntö. Jokaisesta osallistujavaltiosta annetaan ääniä 10 parhaimmalle esitykselle. Parhaalle esitykselle annetaan 12 pistettä, toiselle 10 pistettä ja seuraaville pisteet 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1.

### Kaksi semifinaalia

Vuonna 2008 otettiin käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä. Suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata.

## Luxemburgin äänestyshistoria (1975–2025)
### Luxemburgin antamat pisteet
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Luxemburg ei osallistunut kilpailuihin vuosina 1994–2023. Vuodesta 2024 lähtien annetuissa pisteissä yhtäsuuruusmerkin vasemmalla puolella on ensin puhelinäänestyspisteet ja sitten raatipisteet, oikealla puolella on pisteet yhteensä.

### Luxemburgin saamat pisteet
Mukaan on laskettu ainoastaan Luxemburgin finaalissa saadut pisteet. Luxemburg ei osallistunut kilpailuihin 1994–2023. Vuodesta 2004 lähtien myös semifinaaleissa karsiutuneet maat ovat voineet äänestää finaalissa. Vuodesta 2024 lähtien annetuissa pisteissä yhtäsuuruusmerkin vasemmalla puolella on ensin puhelinäänestyspisteet ja sitten raatipisteet, oikealla puolella on pisteet yhteensä.

## Kapellimestarit
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä. 

## Huomautukset

## Lähteet
Sirius (satelliitti)

**Sirius** on SES-Siriuksen (aiemmin Nordic Satellite AB, NSAB) Pohjoismaihin ja Suomeen digitelevisiolähetyksiä välittävä satelliitti.  Nykyiset satelliitit **Sirius 2**, **Sirius 3** ja **Sirius 4** sijaitsevat geostationaarisella positiossa 5° itään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* SES Siriuksen sivut **Web archive 2006**
*
Gregorius IV

Paavi **Gregorius IV**:n oli paavina syyskuusta 827 – 25. tammikuuta 844. Hänen oikea nimensä on tuntematon sekä syntymäpaikka ja -aika ovat tuntemattomat. Myös hänen kuolinpaikkansa on tuntematon. Gregorius IV tunnetaan siitä, että hän nimitti Ansgarin Hampurin ja Bremenin arkkipiispaksi ja Pohjolan apostoliksi.

Gregorius IV oli 101. paavi ja hän hallitsi Valentinuksen (paavina alle vuoden 827) ja Sergius II:n (paavina 844-847) välissä.

## Lähteet
*

### Viitteet
Valentinus

Paavi **Valentinus** (latinaksi *Valentinus*) oli paavina elokuusta 827 syyskuuhun 827. Hänen oikea nimensä ja syntymäaikansa ovat tuntemattomia, ja hän on jokseenkin tuntematon. Tiedetään kuitenkin, että hän oli järjestysnumeroltaan sadas paavi ja että hän syntyi Roomassa Italiassa. Valentinus oli paavina Eugenius II:n seuraaja. Hän kuitenkin kuoli pian, ja hän ehti olla paavina vain noin kuukauden.

## Lähteet
*

### Viitteet
Astra

**Astra** on SES-Astran televisiolähetyksiä välittävä satelliitti. Niistä ensimmäinen eli Astra 1A lähetettiin 11. joulukuuta 1988 geostationaariselle radalle sijainnille 19,2 astetta itään. Nykyään Astra 1A on poistunut käytöstä ja Astra 1 -asemapaikassa on useita satelliitteja, joiden kautta lähetetään muun muassa digitv- ja HDTV -kanavia.

Muita ovat:
* Astra 2 (28,5 astetta itään, tv-lähetysten kohteena Iso-Britannia)
* Astra 3 (23,5 itä, kohdealueet Saksa ja Hollanti)
* Astra 4 (37,5 länsi)

Lisäksi SES-Astra toimii sijainnilta 5'E (Sirius, kohdealueena Pohjoismaat ja Suomi).

## Aiheesta muualla
*SES Astran viralliset sivut
*Astra 1 - tv-kanavalistaus
*Astra 2
*Astra 3
*Sirius
Kopiopaperi

**Kopiopaperi** on edullista, keskitasoista paperia, jota käytetään muun muassa kopiokoneissa sekä tulostimissa.

Useimmissa maissa yleisin käytetty kopiopaperin arkkikoko on ISO 216 -standardin mukainen A4 (210&nbsp;x&nbsp;297&nbsp;mm). Muun muassa Yhdysvalloissa, Kanadassa, Meksikossa, Filippiineillä ja Chilessä käytetään Yhdysvaltojen kirjekokoa (, koko 8,5&nbsp;x&nbsp;11 tuumaa).

Yleisin kopiopaperi painaa 80&nbsp;g/m².

## Lähteet
Pater patriae

**Pater patriae** (lat., *isänmaan isä*) oli antiikin Roomassa arvonimi, jonka senaatti antoi poikkeuksellisen ansioituneelle kansalaiselle. Sen sai ensimmäisenä Cicero osallisuudestaan Catilinan salaliiton kukistumiseen vuonna 63 eaa. Seuraavaksi sen sai Julius Caesar, joka oli saanut myös ikuisen diktaattorin valtuudet ja tullut näin käytännössä yksinvaltiaaksi. Vuonna 2 eaa. senaatti antoi arvonimen Augustukselle, joka ei kuitenkaan käyttänyt sitä säännöllisesti keisarina. Tämän jälkeen arvonimi annettiin monille keisareille usein pitkän hallintokauden jälkeen, erityisesti jos keisari oli senaatin suuresti arvostama. Kunnianosoituksesta saattoi kieltäytyä ja Suetoniuksen mukaan Nero tekikin näin ensimmäisenä hallintovuonnaan, kun hänelle arvonimeä ensimmäisen kerran tarjottiin.

## Luettelo roomalaisista ''pater patriae'' -arvonimen haltijoista
Neljää ensimmäistä lukuun ottamatta kaikki arvonimen saaneet olivat keisareita.

*Romulus Rooman myyttinen perustaja
*Marcus Furius Camillus, 386 eaa.
*Cicero, 63 eaa.
*Julius Caesar, 45 eaa.
*Augustus, 2 eaa.
*Caligula, 37 jaa.
*Claudius, 42
*Nero, 55
*Vespasianus, 70
*Titus,  79
*Domitianus, 81
*Nerva, 96
*Trajanus, 98

*Hadrianus, 128
*Antoninus Pius, 139
*Marcus Aurelius ja Lucius Verus, 166
*Commodus, 177
*Septimius Severus, 193
*Caracalla, 199
*Macrinus, 217
*Elagabalus, 218
*Gordianus III, 238
*Probus, 276
*Diocletianus, 284
*Maximianus, 286
*Konstantinus Suuri, 307
Lokka

**Lokka** on Sodankylän kuntaan kuuluva kylä kunnan koillisosassa, Keski-Lapissa. Kylässä on noin 100 asukasta. Lokan kylä on antanut nimen Lokan tekoaltaalle, jonka kaakkoisrannalla se sijaitsee.

## Elinkeinoja
Luontaiselinkeinot ovat edelleen tärkeitä Lokan kylän asukkaille. Kylässä harjoitetaan poronhoitoa ja se kuuluu Kemin-Sompion paliskuntaan. Lokan tekoallas on kylälle tärkeä kalastusalue.
Kylässä toimii osuuskunta, joka jalostaa luontaiselinkeinojen tuotteita.

## Historiaa
Lokan seudun ensimmäiset asukkaat olivat lappalaisia, joiden talvikylä sijaitsi nykyisen kylän eteläpuolella. Suomalaisia ilmestyi Lokan seuduille 1600-luvulla. 

Suomen itsenäistyttyä kylä koki rajan levottomuutta Venäjän puolelta tulleiden kolttien tehdessä ryöstöretkiä. Jatkosodan aikana Neuvostoliiton partisaanit hävittivät kymmenen taloa käsittäneen kylän tekemässään hyökkäyksessä 14. heinäkuuta 1944, ja surmasivat samalla 21 kylän asukasta. Hieman myöhemmin Lapin sodan aikana saksalaiset polttivat osan kylästä asukkaiden ollessa evakuoituina. He palasivat jälleenrakentamaan kotikyläänsä keväällä 1945. Jälleenrakennustöihin osallistui 1940-luvun lopulla myös Kansainvälisen Vapaaehtoisen Työleirijärjestön vapaaehtoisia eri puolilta Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa.

Vuonna 1967 rakennettu Lokan tekoallas merkitsi suurta muutosta seudun luonnossa ja asukkaiden olosuhteissa. Rakennustyömaa tarjosi työtä, mutta tutut metsästysmaat ja kalavedet jäivät altaan alle.

## Lähteet
* Lokka, Sompion kylä http://www.sodankyla.fi/lokka/index.htm 

### Viitteet

## Kirjallisuutta
*Kauhanen, Jouni: *Lokan ja Porttipahdan tekojärvien sosiaalihistoria : nöyrtyminen ympäristöpakolaiseksi.* Omakustanne, 2014. .
Naurskajan piiri

**Naurskajan piiri** () on hallinnollinen alue eli piiri (район) Tšetšenian tasavallan pohjoisosassa.

## Perustietoja
Naurskajan piirin pinta-ala on 2 205 neliökilometriä. Lännestä itään alue on noin 40 kilometriä leveä, pohjois-etelä-suunnassa noin 60 kilometriä. Maasta on maatalouskäytössä 2 045 neliökilometriä ja teollisuuden käytössä 3,9 neliökilometriä. Idässä piiri rajoittuu Šelkovskajan piiriin, pohjoisessa ja lännessä Dagestanin tasavaltaan ja Stavropolin aluepiiriin ja etelässä Groznyin ja Nadteretšnyn piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Naurskajan kylä.

Piirissä on 13 organisoitua itsehallintoyksikköä ja 29 maaseututyyppistä asutusta. Asukkaita 44 302.

## Historiaa
Naurskajan piiri perustettiin 23. tammikuuta 1935 Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton korkeimman neuvoston päätöksellä. Ensimmäiset asukkaat alueelle tulivat jo huomattavasti aikaisemmin. Noin 230 vuotta sitten Volgalta ja Donilta saapuneet ihmiset ryhtyivät asuttamaan Terek-joen vasenta rantaa ja pian syntyivät ensimmäiset asutukset: kasakkakylät Naurskaja, Mekenskaja, Kalinovskaja, Ištšerskaja. 1770-luvulla Jemeljan Pugatšov oli nostattamassa kapinaa myös Ištšerskajassa.

1800-luvulla alueelle syntyi lukuisia uusia asutuksia kuten Nikolajevskaja (1848), Saveljevskaja (1886), lohkotila Kapustin (1823), Kretšetov (1885), Kornejevo (1866), Selivankin (1888) ja lohkotila Postnyi (1870) ja Klinkov (1892).  Vuoteen 1916 Naurskajassa oli 16, Klinkovissa 27 ja koko alueella 70 lohkotilaa ja kaikkiaan 750 kotitaloutta.  Vuoteen 1917 saakka alueen talous koostui lähes yksinomaan maataloudesta.

## Aiheesta muualla

* http://www.chechnya.gov.ru/republic/map/17.html
Sokos Hotel Presidentti

**Original Sokos Hotel Presidentti** on Helsingin Kampissa sijaitseva hotelli, joka kuuluu Sokos Hotels -ketjuun. Se sijaitsee Kampin keskuksen pohjoispuolella ja käsittää kokonaan Salomonkadun, Olavinkadun, Eteläisen Rautatiekadun ja Jaakonkadun välisen korttelin.

Hotellin avasi käyttöön 11. syyskuuta 1980 tasavallan presidentti Urho Kekkonen yhdessä pääministeri Mauno Koiviston kanssa. Arkkitehtien Jaakko Kontio, Kalle Räike ja Seppo Kilpiä suunnittelema hotelli oli valmistuessaan Pohjoismaiden toiseksi suurin.

Alkuaan Presidentti oli osuusliike Elannon omistama ja kuului vuodesta 1986 Ramada-ketjuun. Hotellin yhteydessä toimi Raha-automaattiyhdistyksen omistama kasino Casino Ray vuosina 1991–2004, kunnes se muutti Rautatientorille ja sai nimekseen Casino Helsinki. Rakennuksen pohjakerroksessa toimi Kosmos-Filmin enimmäkseen neuvostoliittolaisia elokuvia esittäneet elokuvasalit Kosmos 1 ja 2, joissa oli yhteensä liki 500 istumapaikkaa. Tilat on muutettu auditorioksi.

Elannon ja Helsingin osuuskaupan liiketoimintojen yhdistyessä HOK-Elannoksi Presidentti tuli osaksi S-ryhmän Sokotel-yhtiön Sokos Hotels -ketjua vuonna 2005. Mittava peruskorjaus ja huoneuudistus tehtiin vuosina 2016–2018. Taiteilija Paola Suhosen suunnittelema huonekonsepti ilmentää joka kerroksessa eri tavoin suomalaisuutta.

Original Sokos Hotel Presidentti on yksi suurimmista Helsingin kokous- ja tapahtumahotelleista ja sen yhteydessä toimivat myös *Bistro Manu* ja *Pub Adjutantti*.

## Historia
Aikaisemmin hotellin paikalla oli Turun kasarmin muonavarasto ja hevostalli. Myöhemmin alueen eteläosa oli Helsingin linja-autoaseman lähtölaiturialueena ja pohjoisosassa oli huoltoasema, jonka paikalle muodostettiin uusi hotelli Presidentin kortteli. Hotellin rakennuttajina olivat osuusliike Elanto, Polar-rakennusyhtiöt, Rakennustyöläisten liitto ja kommunistien omistama matkatoimisto Lomamatkat Oy.

Hotellin betonijulkisivu ei ollut julkisivulautakunnan Kampin alueelle antamien ohjeiden mukainen, mutta se toteutui silti. Arkkitehtiopiskelijat kritisoivat hotellin ja muun Kampin alueen rakentumista pelkästään liiketaloudellisin eikä lainkaan sosiaalisin perustein.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Maja Blagdan

**Maja Blagdan** (s. 16. toukokuuta 1968, Split Kroatia) on kroatialainen poplaulaja. 

Blagdan aloitti uransa yhtyeessä Stijene. Hän edusti Kroatiaa Eurovision laulukilpailussa 1996 kappaleella "Sveta ljubav" ja sijoittui neljänneksi 98 pisteellä. 

## Albumit
* *Ljubav ljubavi*
* *Bijele ruze*
* *Ljubavi moja jedina*
* *Sveta ljubav*
* *Ti*
* *Vino i gitare*
* *Moje ime je ljubav*

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Kengo Kuma

**Kengo Kuma** (, s. 1954 Kanagawa) on Tokiossa asuva japanilainen arkkitehti ja kirjailija.

Kengo Kuma valmistui arkkitehdiksi Tokion yliopistosta vuonna 1979. Vuosina 1985–1986 hän jatkoi opintojaan New Yorkissa Columbian yliopistossa.

Kuma haluaa rakentaa paikallisista materiaaleista. Hän on käyttänyt materiaaleina runsaasti bambua ja japaninsetriä, samoin kiveä ja maata. Kuman opiskellessa arkkitehdiksi suosittiin yleisesti betonia ja terästä. Näistä materiaaleista Kuma ei kuitenkaan milloinkaan innostunut.

Kengo Kuma on saanut lukuisia arkkitehtuuripalkintoja. Vuonna 2002 hänelle myönnettiin Spirit of Nature -palkinto, jota suomalainen Puu kulttuurissa -yhdistys jakaa kahden vuoden välein Lahdessa. Kuma oli toinen palkittu, ensimmäinen oli italialainen Renzo Piano.

Palkinnon perusteluissa todettiin, että Kuma ymmärtää materiaalien taitavan käytön merkityksen ja mahdollisuudet työssään. "Monia Kuman töitä luonnehtii hienostunut puun käyttö ja syvä ymmärtämys puun luonteesta rakennusmateriaalina. Hän on onnistuneesti yhdistänyt uusia ja perinteisiä elementtejä ja luonut täysin modernia arkkitehtuuria, joka on silti hienovaraisesti ja huolellisesti sopeutettu olemassa olevaan ympäristöön", palkintolautakunta arvioi.

Kuma on kirjoittanut useita kirjoja ja kymmenittäin artikkeleja arkkitehtuurista.

Vuonna 2015 hän voitti vuoden 2020 Tokion uuden olympiastadionin suunnittelukilpailun, kun edesmenneen brittiläis-irakilaisen Zaha Hadidin alkuperäinen suunnitelma oli kaatunut lähes kahden miljardin euron kustannuksiin.
Rakentaminen alkoi joulukuussa 2016 ja se kestää 3 vuotta marraskuuhun 2019, jos viivästyksiä ei tule, mikä on epätodennäköistä.

## Aiheesta muualla
* Kengo Kuman virallinen kotisivu
* Making magic with materials and light
* News Bureau / Kuma
EuroManx

**EuroManx**  oli brittiläinen lentoyhtiö, jonka kotikenttä oli Ronaldswayn lentoasema Mansaarella. Yhtiö perustettiin 7. elokuuta 2002, ja se aloitti lennot 19. elokuuta. EuroManxin perusti Allan Keen.

Yhtiö lopetti toimintansa vuonna 2008.

## Kohteet

*Mansaari
*Liverpool
*Lontoo (London City Airport)
*Manchester
*Belfast

## Laivasto

EuroManx käytti toimintansa aikana seuraavia konetyyppejä:

* ATR 42-300
* ATR 72-201
* Avro RJ70
* Bombardier Dash 8-Q200 
* Bombardier Dash 8-Q300
* Dornier 328
* Fokker 50

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Ivo Pogorelić

**Ivo Pogorelić** (s. 20. lokakuuta 1958 Belgrad) on kroatialainen pianisti.

## Ura
Pogorelić aloitti pianonsoiton opintonsa Belgradissa ollessaan 7-vuotias. Viisi vuotta myöhemmin hän siirtyi Moskovaan, jossa hän myöhemmin valmistui Moskovan konservatoriosta. Vuosina 1980–1996 Pogorelić oli naimisissa pianisti Aliza Kezeradzen kanssa, jonka johdolla hän oli aiemmin myös opiskellut.

Pogorelić voitti vuonna 1978 Casagrande-kilpailun Italian Ternissä ja vuonna 1980 Montrealin kansainvälisen musiikkikilpailun. Hän osallistui vuonna 1980 myös Kansainväliseen Frédéric Chopin -pianokilpailuun Varsovassa mutta karsiutui kolmannella kierroksella. Protestiksi argentiinalainen Martha Argerich lähti tuomaristosta.

Pogorelić piti ensimmäisen resitaalinsa New Yorkin Carnegie Hallissa vuonna 1981. Myöhemmin samana vuonna hän esiintyi myös Lontoossa. Hän on esiintynyt muun muassa Bostonin sinfoniaorkesterin, Lontoon sinfoniaorkesterin, Chicagon sinfoniaorkesterin, Wienin filharmonikkojen, Berliinin filharmonikkojen ja Pariisin orkesterin kanssa. Hän on tehnyt levytyksiä Bachin, Beethovenin, Brahmsin, Chopinin, Lisztin, Mozartin, Musorgskin, Prokofjevin, Rahmaninovin, Ravelin, Scarlattin, Skrjabinin ja Tšaikovskin teoksista.

## Aiheesta muualla

Virallinen sivu