open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rattus Norvegicus (albumi)

**Rattus Norvegicus** (IV) on brittiläisen The Stranglers -yhtyeen ensimmäinen studioalbumi vuodelta 1977. Levyn on kustantanut United Artists Records -levy-yhtiö ja sen sarjatunnus oli TCK 30045 (C-kasetti). Tuottajana on ollut Martin Rushent.

Levy on äänitetty Fulhamissa tammi-helmikuussa 1977 T.W.-studioilla. Äänittäjänä on ollut Alan Winstanley. Levyn on miksannut Doug Bennet Olympic-studioilla Barnesissa.

Albumi valittiin vuonna 2005 hakuteokseen *[[1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään]]*.

## Kappaleet

Kaikki kappaleet ovat yhtyeen omia. Ne on julkaissut April Music Ltd. / Albion Music.

A-puoli (kokonaiskesto 19:26)

# Sometimes
# Goodbye Toulouse
# London Lady
# Princess Of The Streets
# Hanging Around

B-puoli (kokonaiskesto 19:31)

# Peaches
# (Get A) Grip (On Yourself)
# Ugly
# Down In The Sewer
: (a) Falling
: (b) Down In The Sewer
: (c) Trying To Get Out Again
: (d) Rats Rally

## Singlet

* *London Lady* / "Grip" (United Artists UP 36211)
* *Go Buddy Go* / "Peaches" (United Artists UP 36248)

## Lähteet
* The Stranglers MC IV (Rattus Norvegicus) (United Artists Records 1977)
* Melody Maker, 20. elokuuta 1977, s. 5

### Viitteet
What Do You Want?

”**What Do You Want**” on Johnny Worthin tekemä ja levyttämä Buddy Holly -vaikutteinen popkappale, jonka Adam Faith vei Yhdistyneen kuningaskunnan listaykköseksi marraskuussa 1959 Parlophone-levymerkillä. Se oli samalla Parlophonen ensimmäinen listaykkönen.

Single oli Britannian 1950-luvun Top 250 -tilastossa sijalla 67. Kappaleen ovat levyttäneet myös ainakin Bobby Vee, Ersel Hickey ja Craig Douglas.

## Lähteet
*
Abderrahmane Ben Ezzedine

**Abderrahmane Ben Ezzedine** (s. 25. joulukuuta 1933 Tunis) on tunisialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.

## Ura
Ben Ezzedine aloitti jalkapalloilun 12-vuotiaan Club Africainin junioreissa, josta hän siirtyi myöhemmin toiseen paikalliseen seuraan Espéranceen 14-vuotiaana. Ben Ezzedine vietti lopulta seurassa koko juniorivuodet ja siirtyi myöhemmin 18-vuotiaana edustusjoukkueeseen kaudella 1952–1953. Ben Ezzedine vietti lopulta koko uransa kasvattajaseurassaan ja voitti muun muassa Tunisian mestaruuden kahdesti 1959 ja 1960.

### Maajoukkueura
Ben Ezzedine pelasi myös Tunisian maajoukkueessa vuodet 1953–1961. Tämän ohella hän edusti Tunisian jalkapallojoukkuetta Rooman 1960 kesäolympialaisissa, jossa hän pelasi yhden ottelun Argentiinaa vastaan.

### Saavutukset
*Tunisian cup: 1957
*Tunisian-mestaruus: 1959, 1960

## Valmennusura
Ben Ezzedine siirtyi valmentajaksi 1960-luvulla pelaajauransa jälkeen ja aloitti tehtävät kasvattajaseurassaan Espérancessa vuonna 1963. Hän johdatti seuransa ensimmäisellä valmennuskaudellaan toiseksi häviten mestaruuden voittaneelle Club Africainille kahdella pisteellä. Seuraavat kaksi kautta eivät menneet yhtä hyvin ja joukkue jäi sarjassa kuudenneksi (1964–1965) ja viidenneksi (1965–1966).

Myöhemmin Ben Ezzedine palasi takaisin Espérancen valmentajaksi ranskalaisen Robert Domerguen tilalle, joka ei kyennyt tuomaan menestystä joukkueelle. Ben Ezzedine johti Espérancen mestariksi ja otti samalla revanssin Club Africainista, joka jäi tällä kertaa sarjassa toiseksi kahden pisteen erolla. Ben Ezzedine ei kuitenkaan enää jatkanut tehtävässään vaan jätti seuran.

Ben Ezzedine palasi vielä kolmannen kerran Espérancen valmentajaksi kesken kauden 1975–1976 ja johdatti joukkueen Tunisian mestariksi uusintaottelussa ES Sahelia vastaan, joka oli tasapisteissä sarjan päätyttyä. Ben Ezzedine jatkoi mestaruuskauden jälkeen vielä kaudella 1976–1977, mutta joukkue sijoittui tällä kertaa seitsemänneksi Tunisian pääsarjassa.

### Meriitit
*Tunisian cup: 1964
*Tunisian-mestaruus: 1970, 1976
**Hopeaa: 1964

## Lähteet
Seututie 230

{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoline",
  "ids": "Q5395805",
  "properties": {
    "title": "Taikayöntie eli Seututie 230",
    "stroke": "#ff5555",
    "stroke-width": 3
  }
}

**Seututie 230** on Huittisista Punkalaitumen kautta Urjalaan vievä seututie. Se on historiallinen väylä, länsiosa entisestä kantatiestä 57, ja se on yksi Satakunnan matkailureiteistä. Matkailutienä se on nimeltään **Taikayöntie**, mihin aihe on saatu Martti Innasen vuonna 1967 julkaistusta musiikkikappaleesta ”Urjalan taikayö”.

Tien pituus on noin 50 kilometriä. Se on pinnanmuodoiltaan mäkisin Urjalan puolella, erityisesti Urjalankylässä. Huittisissa ja Punkalaitumella tie on tasaisempaa peltomaisemineen. Tie on kokonaan asfaltoitu. Huittisissa tie alkaa Lauttakylästä valtatien 2 risteyksestä. Punkalaitumen kirkonkylässä tie risteää Vammalaan vievän seututien 252 ja Humppilaan vievän seututien 232 kanssa. Urjalassa tie päättyy valtatien 9 ja seututien 284 risteykseen. Tien varrella noin kilometri Punkalaitumen kirkonkylästä Urjalaan päin sijaitsee Yli-Kirran talonpoikaismuseo, joka on Mauri Kunnaksen Koiramäki-kirjasarjan esikuva.

Vuonna 2022 tien keskimääräinen vuorokausiliikenne oli pääosin 700–2&nbsp;200 ajoneuvoa vuorokaudessa. Tien vilkkain osuus on Lauttakylässä, jossa liikennemäärä oli noin 4&nbsp;200 ajoneuvoa vuorokaudessa.

## Lähteet
Trinity College (Oxford)

**Trinity College** on yksi Oxfordin yliopiston 38 collegesta. Sen perusti vuonna 1555 katolilainen Sir Thomas Pope, joka kouluttautui lakimieheksi ja nousi vaikutusvaltaiseen asemaan kuningas Henrik VIII:n aikana. Hän toimi Henrik VIII:n lakkauttamien luostarien pesänhoitajana ja vaurastui. Hän päätti perustaa collegen samalla paikalla aiemmin sijainneen *Durham Collegen* rakennuksiin. Pope sai collegelleen kuninkaallisen erioikeuden kuningatar Marialta vuonna 1555. Popen toiveissa oli ollut, että collegen opiskelijat olisivat muistaneet häntä messuissa hänen kuolemansa jälkeen. Pope kuoli vailla elossa olevia jälkeläisiä vuonna 1559, jolloin Englannin hallitsijaksi oli jo noussut Elisabet I ja Englanti oli palannut protestanttiseksi.

Durham College oli sijainnut Trinity Collegen paikalla vuodesta 1286 Englannin uskonpuhdistukseen saakka. Siellä olivat opiskelleet durhamilaiset benediktiinimunkit. Durham College oli omistettu pyhälle Cuthbertille, Neitsyt Marialle sekä Pyhälle Kolminaisuudelle. Näistä viimeksi mainittu ilmeisesti antoi nimen Thomas Popen perustamalle Trinity Collegelle.

## Kuuluisia alumneja
* Richard Francis Burton, tutkimusmatkailija
* Joyce Cary, kirjailija
* Cyril Norman Hinshelwood, fysikaalinen kemisti
* James Stuart, kruununtavoittelija
* Jeremy Thorpe, liberaalipuolueen poliitikko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Seututie 104

**Seututie 104** on uusimaalainen seututie. Se kulkee Raaseporin ja Lohjan kaupungin alueella. Tie alkaa Pohjasta ja kulkee Karjalohjan sekä Sammatin kirkonkylien kautta Valtatie 1:n sekä Seututie 110:n liittymään. Tien pohja on melko vanha ja mutkainen, perinteistä maalaistietä noudattava.

## Lähteet
Seututie 111

**Seututie 111** on Raaseporin kaupungin alueella kulkeva seututie. Tie kulkee Karjaan taajaman ja Tenholan kirkonkylän välillä oikaisten Pohjan kirkonkylän. Pituudeltaan se on noin 20 kilometriä. Se on reittinä melko suora eikä kovin mäkinenkään.

## Historia
Seututie 111 sai nykyisen numeronsa 1990-luvun alussa. Tätä ennen tien numero oli 101, joka siirtyi Kehä I:lle.

Vuonna 2008 seututie 111 siirtyi Karjaan kohdalla kulkemaan uudelle ohikulkutielle. Nykyinen tie kiertää Karjaan keskustan länsipuolelta.
Seututie 115

**Seututie 115** on seututie Siuntion kunnassa. Se alkaa Kantatie 51:n risteyksestä ja vie Siuntion aseman kautta Siuntion kirkonkylään. Tie on liikenteellisesti paremminkin yhdystien luokkaa.
In a Glass House

**In a Glass House** on brittiläisen Gentle Giant -yhtyeen viides studioalbumi vuodelta 1973. Levyn on kustantanut Vertigo/W.W.A. Records -levy-yhtiö ja sen sarjatunnus on WWA 002. Markkinoinnista on huolehtinut Phonogram.

Levyn tuottajana on ollut yhtye itse. Levy on äänitetty Lontoossa heinäkuussa 1973 Advision-studioilla. Äänittäjänä on ollut Gary Martin ja miksaajana (Tape Operator) Paul Hardingham.

Valokuvat on ottanut Martyn Dean. Levykannen läpinäkyvään muovi-ikkunaan on painettu negatiivikuvat yhtyeen jäsenistä.

## Kappaleet

Kaikki kappaleet ovat yhtyeen jäsenten Derek Shulmanin, Ray Shulmanin ja Kerry Minnearin tekemiä ja niiden oikeudet omistaa Alucard Music.

## Muusikot
* Derek Shulman – laulu, altto- ja sopraanosaksofoni, nokkahuilu
* Gary Green – 6- ja 12-kieliset kitarat, mandoliini, perkussiot, alttonokkahuilu
* Kerry Minnear – kosketinsoittimet, sävelperkussiot, nokkahuilu, laulu
* Ray Shulman – bassokitara, viulu, akustinen kitara, perkussiot, taustalaulu
* John Weathers – rummut, perkussiot

## Lähteet
* Gentle Giant -yhtyeen LP *In a Glass House* (W.W.A. Records 1973)
Seututie 284

**Seututie 284** on Forssasta Koijärven kautta Urjalaan vievä seututie. Se on noin 38 kilometriä pitkä ja vanhoja Lounais-Hämeen maanteitä. Se on pinnanmuodoiltaan melko tasainen ja myös suora. Se on asfaltoitu koko matkaltaan. Tie alkaa Forssan keskustan pohjoispuolelta *Tampereentie*nä ja kulkee Koijärven ohi Urjalan asemalle. Sieltä tie poikkeaa läntiselle reitille *Salmentie*lle, joka vie Laukeelaan eli Urjalan kirkonkylään Valtatie 9:n liittymään.
Seututie 126

**Seututie 126** on Karkkilan keskustasta alkava Lohjan Ikkalaan vievä seututie. Se alkaa Valtatie 2:n ja Seututie 133:n liittymästä Karkkilan keskustan itäpuolella ja johtaa Karkkilan keskustan kautta Ikkalan kylään.

## Aiheesta muualla
Seututie 125

**Seututie 125** on seututie Lohjalla. Se alkaa Nummen kirkonkylästä seututieltä 110. Nummen Oinolassa siihen yhtyy niin ikään seututieltä 110 alkunsa saava yhdystie 1251, ja ennen Nummen kirkonkylää tie ylittää Nummenjoen. Nummen kirkonkylässä tien läheisyyteen jäävät muiden muassa Nummen kotiseutumuseo ja Nummen kirkko. Nummen kirkonkylän jälkeen tien varrella sijaitsevat Nummen Jakovan, Jättölän ja Miemolan kylät ja loppuosaltaan se noudattelee Pusulanjoen laaksoa. Tie päättyy Nummen Heijalassa Seututie 280:n risteykseen.

## Lähteet
Omia

**Omia** on laulaja Marko Tuovisen toinen studioalbumi vuodelta 2009. Tuovinen on myös säveltänyt useimmat kappaleet. Levyn on kustantanut ja tuottanut TMJ Levyt ja sen sarjatunnus on TMJ 007. Edellinen albumi, Sielunmaisema on vuodelta 2002.

Äänityksestä ja miksauksesta ovat huolehtineet Seppo Tiensuu Reinoaudiossa, Pate Heinonen Studio Patessa ja Jarkko Kettunen Chicken Studiosissa. Masteroinnin on tehnyt Dynyn Cd-monistamo, joka on myös valmistanut levyt.

Kuvien tekijät ovat Hanna Kettunen, Markus Jeskanen ja Jaakko Santaniemi. Viimeksi mainittu on myös levykannen suunnittelija.

Marko Tuovinen kiittää mm. seuraavia: Pasi Tervaranta, Pogostan Priha, Jari Leivo, Ilomantsin Osuuspankki, MTK, TELEKARELIA.

## Kappaleet

1. Sydämeni lapsuusmaisema 4:11
: (san. Kyösti Timonen, säv. M. Tuovinen, sov. T. Nykänen)
2. Leikkipaikka 4:26
: (san. Kyösti Timonen, säv. M. Tuovinen, sov. T. Nykänen)
3. Valkoinen laiva 3:27
: (san. Kari Tyni, säv. M. Tuovinen, sov. T. Nykänen & A. Nykänen)
4. Maalle takaisin 3:00
: (san. M. Tuovinen & Kullervo Tervaranta, säv. M. Tuovinen, sov. T. Hacklin & T. Nykänen)
5. Taivas ja maa 2:49
: (san. Kyösti Timonen, säv. M. Tuovinen, sov. T. Nykänen)
6. Onnensa siunaamat 3:01
: (san. Jussi Tolonen, säv. M. Tuovinen, sov. T. Nykänen)
7. Siihen tunteeseen 2:48
: (san. Jussi Tolonen, säv. ja sov. T. Nykänen)
8. Isän ikävä 3:27
: (san. Kyösti Timonen, säv. ja sov. T. Nykänen)
9. Simeon 3:41
: (san. Jussi Tolonen, säv. M. Tuovinen, sov. T. Nykänen)
10. Erämaa (Majatuli-yhtye, bonusraita) 4:04
: (san. ja säv. Majatuli-yhtye, sov. M. Tuovinen & Juha Luoma)

## Soittajat

* Marko Tuovinen:  laulu, kitarat ("Erämaa") taustalaulu (6)
* Jani Litmanen: laulu ("Erämaa")
* Tapio Nykänen: koskettimet ja ohjelmointi (1-9)
* Timo Hacklin: harmonikka (3, 4)
* Raine Turunen – sähkö- ja akustinen kitara (1-5, 8)

* Pate Heinonen: sähkö- ja akustinen kitara (6, 7, 9) ja taustalaulu (7)
* Juha Luoma: basso ("Erämaa")
* Juhani Pöntinen: basso ja banjo (1-9)
* Tom Turunen: rummut ja perkussiot (1-9)
* Raisa Päivinen: viulu (3,8)

* Juhana Turunen: sello ("Erämaa")
* Antti Nykänen: sello (3)
* Vesa Tuovinen: trumpetti ja flyygelitorvi (1-3, 5)
* Esa Lehtinen: sopraano- ja tenorisaksofoni ja huilu (1, 2, 5, 8)
* Jarkko Mustonen: vetopasuuna (5)

* Elina Lautamäki: huilu (6)
* Pekka Seppänen: tenorisaksofoni (7)
* Jarkko Kettunen: nokkahuilu ("Erämaa")
* Sanna Ajakainen: taustalaulu (4, 5)
* Salla Rimmi: taustalaulu (5)

* Harri Kettunen: taustalaulu (1, 2, 5)
* Hanna Ahponen: taustalaulu (1, 2)
* Kirsi Nikulainen: taustalaulu (7)

## Lähteet

* Marko Tuovisen CD Omia (TMJ Levyt 2009)
Seututie 127

**Seututie 127** on Lohjan Pusulassa kulkeva seututie. Se alkaa Hyönölän kylästä ja vie Ikkalan kylään. Tie on pituudeltaan noin kymmenen kilometriä, ja se on vanha maalaistie.

## Aiheesta muualla
Seututie 146

**Seututie 146** on Keski-Uudellamaalla kulkeva seututie. Se on noin 17 kilometriä pitkä, ja alkaa Järvenpään itäpuolelta seututie 140:n risteyksestä ja vie Pornaisten Kirveskoskelle, jossa tie loppuu yhdystielle 1494. Noin 250 metrin päässä yhdystieltä 1494 alkaa seututie 151, joka johtaa Pornaisten Kirveskoskelta Askolan Monninkylään.
Seututie 151

**Seututie 151** on Askolan Monninkylästä Pornaisten Kirveskoskelle vievä seututie. Se on melko lyhyt ja vanha maalaistie. Se palvelee paremmin yhdystieliikennettä.

Seututie 151 alkaa Monninkylässä kantatieltä 55, jossa samasta risteyksestä lähtee yhdystie 1635 Askolaan. Seututie 151 loppuu yhdystielle 1494 Pornaisten Kirveskoskella. Noin 250 metrin päässä yhdystieltä 1494 alkaa seututie 146, joka kulkee Pornaisten Kirveskoskelta Järvenpäähän.
Nummelin

**Nummelin** tai **Numelin** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Carl Nummelin (1837–1911), suomalainen metsänhoitaja ja virka- ja valtiopäivämies
* Georg Nummelin (1873–1935), suomalainen majuri ja arkkitehti
* Gustaf Julius Ferdinand Nummelin (1845–1927), suomalainen senaattori ja hovioikeudenneuvos
* Juri Nummelin (s. 1972), suomalainen tietokirjailija
* Kustaa Mikonpoika Nummelin, *Sika-Kyösti* (1800–1836), suomalainen rikollinen
* Matti Nummelin, *Matti Nummensalo* (1899–1988), suomalainen runoilija, näytelmäkirjailija ja säveltäjä
* Matti Nummelin (1927–2014), suomalainen kuvataiteilija
* Matti Nummelin (s. 1950), suomalainen eläintieteilijä, ympäristöalan neuvonantaja ja tietokirjailija.
* Nils Nummelin (1921–2010), suomalainen jääkiekkoilija
* Oiva Nummelin (1903–1981), suomalainen kontrabasisti ja director musices
* Paul Nummelin (1911–1948), suomalainen kirjailija
* Petteri Nummelin (s. 1972), suomalainen jääkiekkoilija
* Ragnar Numelin (1890–1972), suomalainen diplomaatti ja tietokirjailija, Gustaf Julius Ferdinand Nummelinin poika
* Rene Nummelin (s. 2004), suomalainen jääkiekkoilija
* Rolf Nummelin (1937–2019), suomalainen taidehistorioitsija
* Timo Nummelin (s. 1948), suomalainen jääkiekkoilija
* Urho Nummelin (1928–2013), suomalainen kuulantyöntäjä
* Väinö Nummelin (1891–1919), suomalainen jääkäriluutnantti.
Seututie 152

**Seututie 152** on paikallinen pääväylä ja seututie Vantaalla ja Tuusulassa. Se alkaa idässä Lahdentieltä eli Seututie 140:lta ja kulkee Korson läpi Tuusulan Maantiekylään, jossa se liittyy Tuusulanväylään eli kantatiehen 45. Tien virallinen nimi on *Kulomäentie*. Lahdentien ja Tuusulanväylän välinen seututie on pituudeltaan noin seitsemän kilometriä. 

Tietä on suunniteltu levennettäväksi nelikaistaiseksi ja jatkettavaksi Helsinki-Vantaan lentoaseman pohjoispuolitse Hämeenlinnanväylälle saakka, marraskuussa 2020 avatun Klaukkalan ohikulkutien liittymän kohdalle. Suunnitelmasta on käytetty nimeä Kehä IV. Suunnitelmaa mukaillen esimerkiksi Tuusulan Maantiekylän kunnanosan Kulomäen työpaikka-alueelle on perustettu liikekeskittymä nimellä "Kehä IV Center". 

Seututie 152 kulki alun perin Korsosta Sipooseen. Nykyään tieyhteyden Lahdenväylän itäpuolinen osuus kulkee Vantaalla nimellä Sipoontie ja Sipoon puolella nimellä Jokivarrentie.
 Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa Lahdentien itäpuolinen osuus muutettiin yhdystieksi 1521. Maakuntakaavassa osuus on kuitenkin merkitty muutettavaksi mahdollisesti uudestaan seututieksi.


File:Seututie 152. - Tuusulan Maantiekylän Jusslan työpaikka-alue - m.jpg| Seututie 152 (Kulomäentie) Tuusulan Maantiekylän Jusslan työpaikka-alueen risteyksen länsipuolella. Kuvan oikeassa osassa näkyy  Kulomäen täyttömäki.
File:Seututie 152. - Tuusulan Maantiekylä - Kelatien risteys - m.jpg|Kulomäentien Kelatien risteys Tuusulan Maantiekylässä lähellä Vantaan (Korson) rajaa.
File:Seututie 152. - Vantaa - Korso - Kulorastaantien risteyksestä länteen - m.jpg|Kulomäentietä Vantaan Korsossa.
File:Seututie 152. - Vantaa - Korso - Korson ja Koivukylän risteys - m.jpg|Kulomäentien risteys Vantaan Korsossa. Usealle autoilijalle risteysalueen logiikka yläpuolisine siltoineen hahmottuu hankalana. Tätä kuvastaa kuvan vasemmalta tuleva, sulkuviivoja ylittävä pikkuauto.


## Lähteet
Verotila

**Verotila** eli **verotalo** on historiallinen nimitys, jolla tarkoitettiin maatilaa, josta suoritettiin valtiolle maaveroa. Verotilan vastakohta oli rälssitila, joka oli kokonaan tai osaksi vapautettu maaverosta. Suomessa maavero lakkautettiin vuoden 1925 alusta alkaen siirryttäessä vuosittaiseen tulo- ja omaisuusverotukseen. Sen jälkeen verotila-nimityksen sijaan alettiin käyttää nimitystä perintötila.

## Lähteet
Nina Ahlstedt

**Nina Ahlstedt**, o.s. *Lignell* (11. heinäkuuta 1853 Turku – 2. syyskuuta 1907) oli suomalainen kuvataiteilija.

## Elämäkerta
Ahlstedtin vanhemmat olivat tuomari Albert Johan Lignell ja Georgina Sogia Elisabeth Lignell, o.s. Lybecker. Ahlstedt opiskeli Turun piirustuskoulussa 1871–1876 ja Pariisin Académie Colarossissa 1880–1881 ja 1897. Hän debytoi taiteilijana 1878 ja osallistui Suomen taiteilijoiden näyttelyyn vuosina 1892, 1894–1899, 1902 ja 1904. Hän työskenteli vuodesta 1878 lähtien opettajana Turun piirustuskoulussa ja toimi myös taidearvostelijana.

Ahlstedt avioitui opettajansa Fredrik Ahlstedtin kanssa. Vaikka heillä oli monta lasta, hän onnistui jatkamaan omaa taiteilijan uraansa, mikä oli harvinaista siihen aikaan. Margareta Ahlstedt-Willandt, yksi lapsista, tuli tunnetuksi tekstiilitaiteilijana ja taidekutomon perustajana. Ahlstedtit olivat ensimmäisiä taiteilijoita, jotka liittyivät vuonna 1886 Önningebyn taiteilijasiirtokuntaan, joka oli Ahvenanmaalla Önningebyssä kesäaikaan vuosina 1886–1914 kokoontunut suomalaisten ja ruotsalaisten taiteilijoiden siirtokunta.

Ahlstedtit viettivät kolme kesää Korpilahdella. Jyväskylän kaupunginkirkossa on Ahlstedtien maalaama alttaritaulu *Sallikaa lasten tulla minun tyköni*. Taulu tilattiin Fredrik Ahlstedtilta, ja hänen kuoltuaan Nina Ahlstedt maalasi sen valmiiksi.

## Galleria

Nina Ahlstedt - Lady in a Pink Dress.jpg|*Daami vaaleanpunaisessa juhlamekossa*, 1887
Nina Ahlstedt - By the Roadside.jpg|*Tien vieressä*, 1888
AhlstedtNinaGrinden.jpg|*Portti* (Grinden), 1896


## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
*
Viimeinen Lättähattu Lieksaan

**Viimeinen Lättähattu Lieksaan** on Kapa Ahosen tekemä kappale, joka on ilmestynyt Nääsvillen veljekset -nimisen yhtyeen albumilla Taksin taustapeili vuonna 1995. Albumin on julkaissut Kanerva Records Ky tunnuksella KANECD 618. Kappaleen kesto on 3:15. Sovitus ja tuotanto ovat yhtyeen omaa käsialaa.

## Lähteet
* Nääsvillen veljekset -yhtyeen CD Taksin taustapeili (Kanerva Records 1995)
Vuorimies

**Vuorimies** oli Ruotsissa keskiajalta 1800-luvulle vuorimiestilan omistanut rälssimies, jonka tila oli vapautettu veroista ja esimerkiksi ruotusotamiesten kustantamisesta. Vapauksiensa vastineeksi hän oli velvollinen harjoittamaan kaivostoimintaa ja raudanvalmistusta sekä käyttämään metsiään hiilenpolttoon. Vuorimiestilojen erityisluonne lakkautettiin 1859. Vuorimiehet muodostivat vuorirälssin.

## Nykyajan vuorimiehet

Aalto-yliopiston Kemian tekniikan korkeakoulussa (ent. Teknillisessä korkeakoulussa) materiaalitekniikkaa opiskelevien opiskelijoiden kilta on nimeltään Vuorimieskilta. Kyseisen killan opiskelijoita kutsutaan opiskelupiireissä Vuorimiehiksi.

Suomessa toimii Vuorimiesyhdistys, johon voivat hakea jäseneksi kaivos-, rikastus- ja materiaaliteknisessä sekä metallurgisessa teollisuudessa toimivat korkeakoulutetut henkilöt sekä näiden alojen opinnoissa ylemmässä korkeakoulututkintovaiheessa olevat opiskelijat.

## Lähteet
Oswaldo Sánchez

**Oswaldo Javier Sánchez Ibarra** (s. 21. syyskuuta 1973 Guadalajara, Jalisco, Meksiko) on meksikolainen jalkapallomaalivahti. 

## Seuraura
Sánchez aloitti ammattilaisuransa vuonna 1993 Club Atlaksessa. Hän pelasi Atlaksessa vuoteen 1996 asti, ennen kuin hän siirtyi meksikolaiseen suurseuraan Club Americaan. Americassa Sánchez pelasi kolme vuotta ja pelasi joukkueen riveissä 76 ottelua. Vuonna 1999 hän siirtyi Club Deportivo de Guadalajaraan. Hän pelasi Guadalajarassa pitkään ja voitti joukkueessa Meksikon mestaruuden vuonna 2006. Kauden 2006–2007 päätteeksi Sánchez siirtyi Santos Lagunaan, sitä ennen hän ehti pelata 272 ottelua Guadalajaran maalilla. Hän on voittanut Santos Lagunan riveissä Meksikon mestaruuden kahdesti, 2008 ja 2012. Sánchez oli Lagunan kokenein pelaaja ja joukkueen kapteeni. Hän on pelannut Santos Lagunan ykkösmaalivahtina 207 ottelua.

## Maajoukkueura
Sánchez teki maajoukkuedebyyttinsä Meksikon maajoukkueessa vuonna 1996, ja hänet valittiin Meksikon joukkueeseen Confederations Cupiin 1996. Vuoden 1998 MM-kisoissa hän oli Meksikon ykkösvahti ja pelasi joukkueensa kaikki ottelut. Meksiko kuitenkin putosi jatkosta neljännesvälierissä, hävittyään tiukan taiston Saksalle 2-1. Javier Aguirren tultua Meksikon valmentajaksi 2001 Sánchez menetti ykkösvahdin paikkansa. Niinpä hän oli vuoden 2002 MM-kisoissa Meksikon kakkosmaalivahti Óscar Pérezin takana. MM-kisoissa 2006 Sánchez oli jälleen Meksikon ykkönen ja pelasi maan kaikki kolme alkulohko-ottelua sekä neljännesvälieräottelun. Hänen osallistumisensa ensimmäiseen otteluun Irania vastaan tai ylipäänsä koko kisamatkansa olivat peruuntua hänen isänsä kuoltua yllättävästi hieman ennen turnauksen alkua. Sánchez lensi Saksasta kotiin Meksikoon hautajaisiin mutta palasi joukkueen mukaan pian ja pelasi Iran-ottelun. Ottelussa Sánchez pelasi varmaotteisesti ja kylmäpäisesti mutta lyyhistyi ottelun päätyttyä polvilleen ja itki vuolaasti. Meksikon kisat päättyivät neljännesvälierissä tappioon Argentiinalle jatko-ajalla. Vuonna 2009 Meksikon valmentajaksi palasi Aguirre, jolta ei taaskaan luottoa Sáncheziin herunut vaan konkarivahti ei päässyt edes kolmosvahdiksi MM-joukkueeseen 2010 vaikka oli pelannut suurimman osan karsinta-otteluista.

Sánchez on voittanut Meksikon ykkösvahtina CONCAF Gold Cupin(Pohjois-Amerikan mestaruus) kahdesti vuosina 1996, 2003.

Sánchez pelasi 99. ja viimeisen maaottelunsa ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan lokakuussa 2011. Meksiko hävisi ottelun 1-2 ja kapteeni Sánchez vaihdettiin kentältä raikuvien aplodien saattelemana Alfredo Talaveran tullessa hänen tilalleen kentälle.

## Pelityyli
Sánchez on hyvin aggressiivinen torjuja ja hän omaa hyvät reaktiot. Hän on myös kuumaverinen maalivahti ja karjuu silloin tällöin niin omilleen, vastustajille kuin tuomarillekin pää punaisena.

## Lähteet
Johan Johansson (suomalainen poliitikko)

**Nils Johan Mikael Johansson** (s. 8. joulukuuta 1967 Luoto) toimi Suomen ruotsalainen kansanpuolueen puoluesihteerinä vuosina 2010–2015. Hän on Kauniaisten kaupunginvaltuutettu ja kaupunginhallituksen jäsen.

Koulutukseltaan Johansson on valtiotieteen maisteri Åbo Akademista. Hän on toiminut Folkhälsanin kiinteistöhallintojohtajana ja aluejohtajana Folkhälsanin Norrvalla Oy:ssä Vöyrissä. Lisäksi hän on työskennellyt Oravaisten virkaatekevänä kunnanjohtajana ja erityisavustajana sisä- ja puolustusministeriöissä vuosina 1998–2000.

Vuoden 2016 alusta hän on toiminut Stiftelsen för kultur- och utbildningsinvesteringar -säätiön johtajana. Säätiö hallinnoi kiinteistöjä ja asuntoja, ja se toimii yhteistyössä Svenska kulturfondenin kanssa.

## Lähteet
Science on a Sphere

**Science on a Sphere** (SOS, ) on pallonmuotoinen projektiosysteemi, jonka on kehittänyt Yhdysvaltain liittovaltion sää- ja valtamerentutkimusorganisaatio. Sillä voidaan näyttää korkeatasoista videota pallolla litteän näytön sijasta. Tarkoituksena on esittää paremmin maailmanlaajuisia ilmiöitä. Animoiduilla kuvilla voidaan esittää erilaisia ympäristön prosesseja, esimerkiksi myrskyjä, ilmastonmuutosta ja meren lämpötiloja. SOS-systeemi on tällä hetkellä 50 paikassa ympäri maailman.

## Sijainnit
Science on a Sphere on asennettu useisiin tiedekeskuksiin, yliopistoihin, eläintarhoihin, akvaarioihin ja NASAn vierailukeskuksiin eri puolilla Yhdysvaltoja. Se on asennettu myös tiedekeskuksiin Taiwanissa, Etelä-Koreassa, Ranskassa ja Suomessa. Uusia paikkoja lisätään koko ajan.

Joitakin paikkoja, joista Science on a Sphere löytyy:
* James Madisonin yliopisto, Harrisonburg, Virginia (marraskuu 2006)
* John C. Stennis Space Center, Mississippi (maaliskuu 2009)
* Cité des sciences et de l’industrie, Pariisi (kesäkuu 2009)
* Tiedekeskus Heureka, Vantaa (elokuu 2009)

## Historiaa
SOSin keksi Alexander E. MacDonald, joka on NOAAn tutkimuslaboratorion johtaja. Hän sai idean vuonna 1995, jolloin tehtiin toisia tiedon visualisoinnin projekteja NOAAn sääennustelaboratoriossa. Ensimmäinen Science on a Spheren prototyyppi rakennettiin samana vuonna. SOS sai patentin vuonna 2005.

## Toiminta
Pallo on halkaisijaltaan 68 tuumaa, eli noin 1,7 metriä. Se kiinnitetään siten, ettei se pääse liikkumaan. Muuten kuva olisi epätarkka. Varsinaisena tekniikkana käytetään sitä, mitä on saatavilla markkinoilla. Uusimmassa järjestelmässä on käytössä Ubuntu-Linux ja Wiin kaukosäädin.

SOSille tarkoitetut ohjelmat on jaettu seuraaviin pääluokkiin: maa, meri, ilmakehä, tähtitiede, mallit ja simulaatiot. Lisäksi on tarjolla extroja, joissa on mukana kertojan ääni. On olemassa yli 250 ohjelmaa, joita voi näyttää pallolla. Niihin sisältyy mm. satelliittikuvia, Mars, reaaliaikaiset maanjäristykset, merten happanemisen malli ja monia muita. Tiedot tulevat eri organisaatioilta, joihin lukeutuvat esim. NOAA, NASA, NREL sekä eri yliopistot ja tiedekeskukset.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivu 
* GCN: NOAA’s Science on a Sphere adds a new dimension to data displays
Weikko Puro

**Weikko Ferdinand Puro** (ent. *Bäck*, 7. kesäkuuta 1884 Säkylä – 4. huhtikuuta 1959) oli suomalainen taidemaalari.

Puro opiskeli Turun piirustuskoulussa 1903–1906 ja kolme vuotta Victor Westerholmin oppilaana. Hän teki opintomatkoja Saksaan 1922 –1923 ja Parisiin 1928. Hän debytoi taiteilijana Turussa 1908. Hänen töitään on ollut näyttelyissä muun muassa Kööpenhaminassa 1919 ja turkulaisten taiteilijoiden näyttelyssä Göteborgissa Ruotsissa 1946. Hänellä oli useita yksityisnäyttelyjä Turussa.

Puro työskenteli luennoitsijana Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Hän oli Turun Sanomien toimittaja 1911–1947 ja päätoimittaja 1947–1959. Hän aloitti Turun Sanomissa piirtäjänä ja taidenäyttelyjen selostajana ja oli sitten myös maaseutuosaston hoitajana, pakinoitsijana nimimerkillä *Annajoeli* ja lehden taideosaston hoitajana.

Puro oli Turun Taideyhdistyksen arvostelulautakunnan jäsenenä useita vuosia ja sen johtokunnan jäsenenä 1924–1926 sekä oli myös Turun Taiteilijaseuran johtokunnan jäsenenä. Hän kuului Turun Suomalaisen Teatterin johtokuntaan 1918–1920 ja oli sen sihteerinä 1919–1920. Puro luennoi Turun Taideyhdistyksen koulussa ja Turun Työväenopistossa ja oli muutamia vuosia Turun Nuorsuomalaisten Nuorten johtokunnan jäsenenä.

## Lähteet
Seututie 160

**Seututie 160** on Valtatie 6:n rinnakkaistie Imatralla. Se alkaa kantatie 62:n liittymästä Vuoksenniskan eteläpuolella ja on Vuoksenniskan pääkatu. Se päätyy pohjoisessa Imatran ja Ruokolahden rajalla takaisin valtatie 6:lle ennen Oritlampea. Tie toimii vilkkaana yhdystienä.

## Historiaa
Alun perin seututie 160 oli Porvoon ja Myrskylän välinen tie. 1990-luvun lopulla Imatran moottoritien valmistuttua ja valtatien 6 siirryttyä moottoritielle seututie 160 siirtyi vanhalle valtatien 6 osuudelle ja Porvoon ja Myrskylän välinen tie muutettiin yhdystieksi 1605.

## Aiheesta muualla
Kirgisian kansanäänestys uudesta perustuslaista 2010

Kirgisiassa järjestettiin **kansanäänestys uudesta perustuslaista** 27. kesäkuuta 2010. Kun lähes kaikki äänet oli laskettu, niin perustuslain uudistus olisi menossa selvästi läpi. Uudistuksen myötä Kirgisian presidentin valta vähentyisi ja maasta tulisi parlamentaarinen tasavalta.

## Taustat

Kirgisian väliaikainen johto ilmoitti huhtikuussa järjestävänsä kansanäänestyksen uudesta perustuslaista, sen jälkeen kun se oli kaapannut vallan Kurmanbek Bakijevilta. Ömürbek Tekebajevin mukaan uusi perustuslaki estäisi autoritarismin. Uudessa perustuslaissa valtaa hajautetaan eikä se enää ole yksissä käsissä. Kansanäänestyksen jälkeen järjestettäisiin myös parlamenttivaalit.

Kesäkuun alussa, vain kaksi viikkoa ennen äänestyspäivää, Kirgisian eteläosissa Ošin ja Žalal-Abadin kaupungissa puhkesi levottomuuksia kirgiisien ja uzbekkien välille. Virallisten tietojen mukaan noin 200 ihmistä kuoli levottomuuksissa, mutta tarkkailijat pitävät oikeana lukuna jopa kymmenkertaista määrää. Lisäksi 200&nbsp;000 ihmistä joutui pakenemaan maan sisällä, ja 75&nbsp;000 ihmistä joutui pakenemaan Uzbekistaniin. Yhdysvallat, Venäjä ja Euroopan unioni tukivat Kirgisian hallinnon suunnitelmia olla lykkäämättä kansanäänestystä levottomuuksien takia, mutta esimerkiksi International Crisis Group (ICG) ja jotkut kirgisialaiset järjestöt olivat lykkäämisen kannalla. ICG:n mukaan kansanäänestys ei ole mahdollista, kun monet ihmiset ovat ilman kotia.

## Muutokset perustuslakiin

Uusi perustuslaki muuttaisi presidentin oikeuksia. Se vähentäisi presidentin valtaa ja muuttaisi maan parlamentaariseksi tasavallaksi. Lisäksi se sallisi presidentille vain yhden kuuden vuoden virkakauden, kun vanha perustuslaki salli presidentille kaksi viisivuotista kautta. Presidentti voisi olla jatkossa vallassa viisi vuotta pidempään, eli 70-vuotiaaksi. Maan väliaikainen johtaja Roza Otunbajeva saisi perustuslain turvin olla vallassa vuoden 2011 loppuun, mutta hän ei saisi olla ehdokkaana vuoden 2011 vaalissa.

Parlamentin paikkamäärä kasvaisi 90:stä 120:een, ja mikään puolue ei voisi jatkossa saada 65 paikkaa enempää parlamentissa. Opposition toimintamahdollisuudet parantuisivat, sillä se ei tarvitsisi enää virallista lupaa mielenosoitusten järjestämiseen hallintorakennusten ulkopuolelle eikä hallinnon kritoisoiminen olisi enää rangaistavaa.

## Äänestys
Kansanäänestyksen äänestysprosentti oli noin 65. Kun lähes kaikki äänet oli laskettu, keskusvaalilautakunnan mukaan 90,7 prosenttia äänestäjistä kannatti perustuslain uudistusta ja vain kahdeksan prosenttia vastusti sitä. Otunbajeva ilmoitti jo pian äänestyspaikkojen sulkemisen jälkeen, että uusi perustuslaki on hyväksytty.

Venäjän presidentti Dmitri Medvedev ilmaisi kuitenkin huolensa äänestystuloksen varmistumisen jälkeen. Hänen mukaansa etnisistä väkivaltaisuuksista kärsivä Kirgisia tarvitsisi vahvan johtajan. Medvedev pelkää, että uusi perustuslaki mahdollistaa äärijärjestöjen valtaannousun.

## Lähteet
Antti Lampisuo

**Antti Juhani Lampisuo** (9. elokuuta 1926 Turku – 27. syyskuuta 2017) oli suomalainen itseoppinut taidemaalari ja lasitaiteilija.

Lampisuo debytoi taiteilijana Turussa 1956. Hänen töitään on ollut esillä runsaasti yhteisnäyttelyissä. Yksityisnäyttelyitä hän piti vuosina 1981–2000 kaksi vuosittain. Hän kuului 1950-luvun lopulla turkulaistaiteilijoiden Pro Arte 57 -ryhmään yhdessä Alpo Jaakolan, Olavi Vaarulan, Max Salmen, Raimo Viitalan, Antti Niemisen ja Helge Sténin kanssa.

Vuonna 1962 *Helsingin Sanomien* Olli Valkonen arvioi Lampisuon ensimmäisen Helsingissä pitämän näyttelyn töitä kouliintumattomiksi ja jäsentymättömiksi: ”Hän liittyy omalla tai hyvin omalaatuisella tavalla turkulaiseen surrealismiin. Hänen kuvamaailmansa täyttävät syvästi henkilökohtaisiin, tuskallisiin tuntemuksiin perustuvat symboliset muodot. Maalauksina ne muovautuvat yleensä esineettömiksi enemmän tai vähemmän karmeiksi värisommitelmiksi. Lampisuo käyttää kiemurtavia, kovarajaisia, sävyiltään hehkuvia tai merkillisen metallinkiiltäviä väripintoja, jotka tuovat mieleen jugendin hurjat mauttomuudet. Paria vuotta myöhemmin Tuuli Reijonen kirjoitti Lampisuosta: ”Tuntuu kuin hän sinkoaisi värinsä hurjalla kiihkolla, dynaamisesti ja harkitsematta. Hänen väriyhdistelmänsä ovat usein räikeitä. Kiiltopinta ei ole eduksi, varsinkin lampun valossa värit kovettuvat ja tahmeentuvat aiheettomasti. Joissakin sinisen käsittelyissä väri syvenee ja kirkastuu kauniiksi.” Kesällä 1971 Markku Valkonen luonnehti Lampisuota konservatiiviseksi: ”Lampisuo on kehittänyt taiteestaan nautiskelijan toiveunen, se on kuin sormustimellinen vanhaa sherryä. Teosten tyyli pohjaa porvarilliseen laatukuvamaalauksen perinteeseen ja erikoisesti *[[vanitas]]*-aiheiden kalmanmakeisiin tuotteisiin.

Lampisuon lasitaidetöitä on Suomen lasimuseossa Riihimäellä. Maalauksia on Taskulan seurakuntatalossa ja Suikkilan seurakuntatalossa (molemmat vuodelta 1966) Turussa.

Antti Lampisuo toimi muun muassa Turun taiteilijaseuran, Turun piirustuskoulun säätiön hallituksen ja Suomen kuvataidejärjestöjen liiton hallituksen puheenjohtajana. Hän istui 1970-luvulla Turun kuvataidelautakunnassa ja oli jonkin aikaa myös Taiteen keskustoimikunnan jäsenenä. 

Lampisuon puoliso oli taiteilija Ritva Lampisuo, o.s. Hyytiäinen vuodesta 1957.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Dan O’Bannon

**Daniel Thomas ”Dan” O’Bannon** (30. syyskuuta 1946 – 17. joulukuuta 2009) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja, ohjaaja ja satunnaisesti näyttelijä, yleensä science fiction- ja kauhutuotannoissa.

## Elämänvaiheet ja ura
O’Bannon syntyi St. Louisissa Missourissa. Yliopistossa hän tapasi John Carpenterin ja yhdessä he tekivät 45-minuuttisen lyhytelokuvan *[[Pimeä tähti]]* (1970). Carpenter laajensi sen vain 60&nbsp;000 dollarin budjetilla kokopitkäksi elokuvaksi, joka julkaistiin 1974. O’Bannon oli mukana valmistuksessa, ja hän toimi muun muassa käsikirjoittajana, leikkaajana ja erikoisefektien valmistajana sekä lisäksi näytteli yhden pääroolin (Pinback). Vuonna 1975 *Pimeä tähti* voitti Golden Scroll -palkinnon parhaista erikoisefekteistä.

O’Bannon oli mukana tekemässä *[[Tähtien sota (alkuperäinen elokuva)|Tähtien sotaa]]* ja myös epäonnistuneessa Alejandro Jodorowskyn *[[Jodorowsky's Dune|Dyyni]]*-tuotannossa. Yhdessä Ronald Shusettin kanssa hän kirjoitti alkuperäisen *[[Alien – kahdeksas matkustaja|Alien]]*-käsikirjoituksen.
O’Bannon oli tekemässä kulttimaineen saanutta animaatioelokuvaa *[[Heavy Metal (piirroselokuva)|Heavy Metal]]*, josta hän kirjoitti kaksi osatarinaa . Hän kirjoitti käsikirjoituksen Tobe Hooperin *[[Tappava yhteys|Tappavaan yhteyteen]]* (Lifeforce (1985)) ja oli mukana *[[Avaruuden pirut|Avaruuden pirujen]]* (1953) uudelleenfilmatisoinnissa *[[Vaara vieraalta planeetalta]]* (1986).

Hän kirjoitti ja ohjasi kauhukomedian *[[The Return of the Living Dead]]* (1985).

Yhdessä Shusettin kanssa hän oli mukana käsikirjoittamassa suurmenestykseen noussutta *[[Total Recall – unohda tai kuole]]* (1990).

O’Bannon oli naimisissa Diane Louise Lindleyn kanssa vuodesta 1986 kuolemaansa asti. Hän sairasti Crohnin tautia ja kuoli Los Angelesissa 17 joulukuuta 2009. Heillä on yksi poika, Adam.

## Lyhyt filmografia
* 1974 *[[Pimeä tähti]]* (*Dark Star*) – käsikirjoitus, erikoisefektit, leikkaus, tuotantosuunnittelu, näyttelijä (Sgt. Pinback)
* 1976 *The Long Tomorrow* – käsikirjoitus
* 1977 *[[Tähtien sota (alkuperäinen elokuva)|Tähtien sota]]* (*Star Wars*) – tietokone-efektit
* 1979 *[[Alien – kahdeksas matkustaja]]* (*Alien*) – käsikirjoitus
* 1981 *[[Noituutta]]* (*Dead & Buried*) – käsikirjoitus
* 1981 *[[Heavy Metal (piirroselokuva)|Heavy Metal]]* – kertomus kahteen osatarinaan
* 1983 *[[Sininen salama]]* (*Blue Thunder*) – käsikirjoitus
* 1985 *[[Tappava yhteys]]* (*Lifeforce*) – käsikirjoitus
* 1985 *[[The Return of the Living Dead]]* – käsikirjoitus, ohjaaja, äänenä
* 1986 *[[Vaara vieraalta planeetalta]]* (*Invaders from Mars*) – käsikirjoitus
* 1990 *[[Total Recall – unohda tai kuole]]* (*Total Recall*) – käsikirjoitus
* 1992 *[[The Resurrected]]* – ohjaaja
* 1995 *[[Sirius 6B – tuhon planeetta]]* (*Screamers*) – käsikirjoitus
* 1997 *[[Bleeders]]* – käsikirjoitus
* 2010 *[[Silvaticus 3015]]* – käsikirjoitus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Länsirannikon Koulutus

**Länsirannikon Koulutus Oy** eli **WinNova** on Satakunnan ja Vakka-Suomen alueella toimiva koulutusyhtiö, joka järjestää ammatillista toisen asteen perustutkinto-, lisä- ja täydennyskoulutusta sekä muuta ammatillista aikuiskoulutusta osakeyhtiömäisesti. Koulutusyhtiön muodostavat 1.1.2010 yhdistyneet Porin ammattiopisto, Rauman ammattiopisto, Porin aikuiskoulutuskeskus ja Innova Länsi-Suomen aikuiskoulutuskeskus. Yhtiöllä on yli 50 miljoonan euron liikevaihto, opiskelijoita noin 5000 ja henkilökuntaa noin 600. Toimipisteitä yhtiöllä on 34 Laitilassa, Porissa, Raumalla, Ulvilassa ja Uudessakaupungissa. Yhtiön virallinen hallintopaikka on Rauma.

Länsirannikon Koulutus Oy:n markkinointi- ja toimintanimi on WinNova.

## Koulutusalat
Länsirannikon Koulutus Oy WinNova järjestää koulutusta mm. seuraavilla aloilla:

* Ajoneuvo- ja kuljetustekniikka
* Arkkitehtuuri ja rakentaminen
* Elintarvike- ja biotekniikka
* Graafinen ja viestintätekniikka
* Kauneudenhoitoala
* Kielikoulutus
* Kone-, metalli- ja energiatekniikka
* Kotitalous- ja kuluttajapalvelut
* Lentokonetekniikka
* Liiketalous ja kauppa
* Luonto- ja ympäristöala
* Maahanmuuttajakoulutus
* Majoitus- ja ravitsemisala

* Matkailuala
* Merenkulku
* Metsätalous
* Ohjaava ja valmentava koulutus
* Prosessi-, kemian- ja materiaalitekniikka
* Puhdistuspalvelut
* Sosiaali- ja terveysala
* Sähkö- ja automaatiotekniikka
* Teatteri, lavasterakennus
* Tekstiili- ja vaatetustekniikka
* Tieto- ja tietoliikennetekniikka
* Tietojenkäsittely
* Turvallisuusala

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* WinNova
Olavi Vaarula

**Onni Olavi Vaarula** (13. maaliskuuta 1927 Suojärvi – 6. helmikuuta 1989) oli suomalainen taiteilija.

Vaarula opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1951–1953. Hän debytoi taiteilijana Helsingissä 1955, ja sen jälkeen hänen töitään oli usein esillä yhteis- ja ryhmänäyttelyissä, muun muassa Nuorten näyttelyssä 1950- ja 60-luvulla sekä Suomen Taiteilijain näyttelyssä vuodesta 1957. Ulkomailla hänen töitään oli 1970-luvulla näyttelyissä vuosittain. 

Hän oli yksi turkulaisen Pro Arte 57 -taiteilijaryhmän perustajajäsenistä.

Julkisia töitä on Forssan kaupungintalossa maalaus "Kultaa ja hopeaa", 1968–1969, ja Forssan Osuuspankissa "Kulkue".

Vaarula työskenteli piirustuksenopettajana oppikouluissa 1957–1972.

## Lähteet
Marija Melentjeva

**Marija Vladimirovna Melentjeva** (, 24. tammikuuta 1924 Prääsä – 2. heinäkuuta 1943 nykyinen Karhumäen piiri) oli suomalaisten selustassa jatkosodan aikana toiminut tiedustelija, josta muodostui yksi Neuvostoliiton suuren isänmaallisen sodan karjalaisista sankarihahmoista.

Marija Melentjeva kävi Prääsän keskikoulun. Sodan alettua hän työskenteli linnoitustöissä ja sairaanhoitajana. Huhtikuussa 1942 hänet lähetettiin Karjalais-suomalaisen SNT:n komsomolin tiedustelijakouluun. Kesällä hän toimi yhdessä Anna Lisitsynan kanssa tasavallan kommunistipuolueen yhteyshenkilönä Soutjärven piirissä. Marraskuussa 1942 suomalaiset saivat Melentjevan kiinni ja ampuivat hänet lähellä Seesjärven lounaispuolella sijainnutta Koskisenvaaran (ven. *Topornaja Gora*) kylää.

Melentjeva on palkittu Leninin ja punaisen tähden kunniamerkeillä. Kuolemansa jälkeen syyskuussa 1943 hänelle myönnettiin Neuvostoliiton sankarin arvonimi. Prääsässä ja Petroskoissa on Melentjevalle omistetut muistomerkit. Prääsässä toimii hänestä kertova museo.

Melentjevan ja Lisitsynan kohtalolle on omistettu useita kaunokirjallisia teoksia, mm. Gennadi Fišin *Ystävättäret* ja Anatoli Gordijenkon *Syväri, kuoleman joki*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Geroi strany: Marija Melentjeva 
* Marija Melentjeva ja Anna Lisitsina Karjalan tasavallan sivustolla
.tw

**.tw** on Taiwanin Internet-maatunnus, jota ylläpitää TWNIC. Tunnus otettiin käyttöön 1989. Eri toisen tason tunnuksille on eri rekisteröintirajoitukset.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IANA .tw whois
Jevno Azef

**Jevno Fišelevitš Azef** (, 1869 Lyskov – 24. huhtikuuta 1918 Berliini) oli yksi Venäjän sosialistivallankumouksellisen puolueen johtajista, joka kuitenkin samaan aikaan toimi tsaarin salaisen poliisin ilmiantajana.

## Elämä
Jevno Azef syntyi juutalaisen räätälin perheeseen nykyisen Valko-Venäjän alueella. Vuonna 1890 hän valmistui lukiosta Donin Rostovissa ja vuonna 1892 matkusti Saksan Karlsruheen, jossa hän opiskeli sähköinsinööriksi.

Vuonna 1893 Azef tarjoutui toimittamaan Donin Rostovin santarmipäällikölle tietoja venäläisistä opiskelutovereistaan. Seuraavien 16 vuoden ajan hän toimi Venäjän salaisen poliisin ilmiantajana. Poliisin kehotuksesta hän liittyi vuonna 1899 sosialistivallankumoukselliseen järjestöön. Vuonna 1901 hän oli mukana perustamassa sosialistivallankumouksellista puoluetta ja vuodesta 1903 lähtien toimi sen terrorismia harjoittaneen taistelujärjestön johtajana. Kaksoisroolissaan Azef osallistui sisäministeri Vjatšeslav von Plehwen ja suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitšin murhien sekä lähes 30 muun terroriteon suunnitteluun. Samaan aikaan hän ilmiantoi suurimman osan puolueen taistelujärjestön jäsenistä.

Toimittaja Vladimir Burtsev todisti Azefin poliisin agentiksi vuonna 1908. Hänen paljastumisensa oli vakava isku sekä hallitukselle että sosialistivallankumouksellisille. Puolueen keskuskomitea langetti Azefille kuolemantuomion, mutta keräämänsä pääoman turvin hänen onnistui paeta ulkomaille. Saksan poliisi vangitsi hänet vuonna 1915 venäläisenä vakoilijana. Brest-Litovskin rauhan jälkeen Azef vapautettiin, mutta hän kuoli pian munuaissairauteen.

## Katso myös
*Roman Malinovski

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pevsner, G. *La Doppia Vita di Evno Azev (1869-1918)*. Milano: Mondadori. 1936. 315 S. 
* Mark Aldanov: Azef 
* Lev Trotski: Jevno Azef , Krah terrora i jego partii (K delu Azefa)  
* Ei kiveä eikä nimeä. Maailman kuuluisin provokaattori, vihatuin mies auringon alla, "kaksinaamainen" Azew, asui Suomessa ja toimitti ystäviään hirttolavalle, Seura, 05.05.1937, nro 18, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
.tz

**.tz** on Tansanian Internet-maatunnus, jonka rekisteröinnistä vastaa PSGnet ja sponsoroi Dar Es Salaamin yliopisto. Tunnus otettiin käyttöön 1995. Rekisteröinnit tehdään kolmannelle tasolle. Rekisteröinti edellyttää läsnäoloa.

## Aiheesta muualla
* IANA .tz whois
Pyranoosi

**Pyranoosi** on yksinkertaisen sokerin rengasrakenteinen muoto. Nimensä rakenne on saanut pyraanista, jonka heterosyklinen rengas muistuttaa pyranoosirengasta. Pyranoosirengas koostuu viidestä hiili- ja yhdestä happiatomista.

## Rakenne
Sokerien esiintymisen pyranoosina selvitti ensimmäisenä Walter Haworthin johtama tutkimusryhmä 1920–1930-lukujen aikana. Pyranoosirengas on rakenteeltaan syklinen hemiasetaali. Rakenne muodostuu, kun C-5-hiileen liittynyt hydroksyyliryhmä reagoi C-1-ryhmään liittyneeseen karbonyyliryhmään. Myös C-4-hiileen liittynyt hydroksyyliryhmä voi reagoida karbonyyliryhmän kanssa, jolloin muodostuu furanoosi, jonka renkaassa on viisi atomia.

Pyranoosirengas voi esiintyä useissa erilaisissa konformaatioissa. Perustyyppejä ovat tuoli-, puolituoli-, vene-, vinovene- ja kirjekuorikonformaatiot, joista on erilaisia variaatioita. Tuolikonformaatiolla muotoja on 2, veneellä ja vinoveneellä kummallakin 6 ja puolituoli- ja kirjekuorikonformaatioilla 12. Lisäksi on olemassa myös muita stabiileja konformaatioita, jotka eivät kuulu mihinkään edellä mainituista ryhmistä, mutta ne ovat harvinaisia.

Anomeerisistä muodoista α-konformaatio on yleensä β-konformaatiota stabiilimpi. Tämä johtuu pääasiassa stereoelektronisesta efektistä, dipolien välisistä vuorovaikutuksista ja vetysidoksista. Stabiilein muoto on yleensä se, jossa hydroksyyliryhmät ovat aksiaalisessa asemassa. Tämä on poikkeuksellista, sillä yleensä ekvatoriaalinen asema on suositumpi vähäisemmän steerisen esteen vuoksi. Tätä kutsutaan anomeeriseksi efektiksi. Glukoosi on poikkeus, sillä kaikki sen pyranoosimuodon hydroksyyliryhmät ovat ekvatoriaalisessa asemassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Joe Petagno

**Joe Petagno** (s. 1. tammikuuta 1948 Portland, Maine) on yhdysvaltalainen taiteilija, joka luo kuvia pääasiassa heavy metal -yhtyeiden albumien kansiin. Petagno on tehnyt kuvan muun muassa Pink Floydin, Led Zeppelinin, Nazarethin, Motörheadin, Roy Harperin ja Mardukin albumeihin. Hän on tehnyt kansia myös muihinkin kuin heavy metal -albumeihin. Petagno tunnetaan myös monien tieteiskirjojen kansien kuvittajana.

## Teokset
* Motörhead – *[[Motörhead (albumi)|Motörhead]]* 
* Motörhead – *[[Another Perfect Day]]* 
* Motörhead – *[[Orgasmatron]]* 
* Motörhead – *[[Rock ’n’ Roll (Motörheadin albumi)|Rock ’n’ Roll]]*
* Motörhead – *[[Inferno (Motörheadin albumi)|Inferno]]* 
* Motörhead – *[[Overkill (kappale)|Overkill]]*
* Motörhead – *[[Eat the Rich]]*
* Pretty Maids – *[[Pretty Maids (EP)|Pretty Maids]]*
* Pretty Maids – *[[Future World (albumi)]]*
* Pretty Maids – *[[Jump the Gun]]*
* Sweet – *[[Strung Up]]*
* Sweet – *[[Give Us a Wink]]*
* Würzel – *[[Chill-Out or Die]]*
* Afterworld – *[[Dark Side of Mind]]*
* Afterworld – *[[Connecting Animals]]*
*
.ua

**.ua** on Ukrainan Internet-maatunnus, jonka rekisteröinnistä vastaa Hostmaster Ltd. ja sponsoroi Communication System. Rekisteröinnit tehdään yleensä kolmannelle tasolle, mutta joillakin yrityksillä on toiselle tasolle rekisteröity verkkotunnus. Tunnus otettiin käyttöön 1. joulukuuta 1992.

## Aiheesta muualla

* IANA .ua whois
Boris Polevoi

**Boris Nikolajevitš Polevoi** (, oikea sukunimi *Kampov*, Ка́мпов; 17. maaliskuuta (J: 4. maaliskuuta) 1908 Moskova – 12. heinäkuuta 1981 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Boris Polevoin isä oli juristi ja äiti lääkäri. Hän valmistui Tverin ammattiopistosta, työskenteli tekstiilitehtaassa ja lehtimiehenä. Vuonna 1940 hän liittyi NKP:hen. Toiseen maailmansotaan hän osallistui rintamakirjeenvaihtajana. Vuosina 1946–1958 Polevoi oli Venäjän SFNT:n korkeimman neuvoston jäsen. Vuodesta 1954 lähtien hän kuului Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallitukseen ja vuodesta 1967 toimi sen sihteerinä. Vuodesta 1962 lähtien hän työskenteli myös *[[Junost]]*-kirjallisuuslehden päätoimittajana.

Polevoi on kirjoittanut lukuisia dokumentaarisia ja publisistisia teoksia, joiden sävy on yleensä voimakkaan didaktinen. Niistä tunnetuin on ”Kertomus oikeasta miesten miehestä” (*Povest o nastojaštšem tšeloveke*, 1946). Sen aiheena on jalkansa menettänyt lentäjäsankari, joka vaikeudet voittaen jatkaa uraansa. Teos sai Stalin-palkinnon vuonna 1947. Sen pohjalta on tehty elokuva ja Sergei Prokofjevin baletti. Stalin-palkinnon on saanut myös kertomuskokoelma *My – sovetskije ljudi* (”Me olemme neuvostoihmisiä”, 1948). Kirjailija on palkittu kahdella Leninin kunniamerkillä sekä lokakuun vallankumouksen kunniamerkillä. Vuonna 1974 hän sai sosialistisen työn sankarin arvonimen.

## Suomennettuja teoksia
* *Kertomus oikeasta miesten miehestä*. Suom. Vieno Levänen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1949.
* *Uroteko*. Suom. E. Salo. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1954.
* *Kertomuksia*. Suom. S. Pehkonen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1956.
* *Anjuta: pienoisromaani*. Suom. Marja-Leena Raunio. Moskova: Progress, 1982.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Boris Polevoi 
* Polevoin teoksia Lib.ru -sivustolla
Aittakorven koulu

**Aittakorven koulu** on Kotkassa Aittakorven kaupunginosassa sijaitseva peruskoulu, jossa toimivat vuosiluokat 1–5. Koulussa on noin 20 hengen henkilökunta, ja koulun rehtorina toimii Ville Vahvanen. Koulussa opiskelee noin 220 oppilasta, jotka ovat lähinnä Aittakorvesta, Lankilasta, Pirosenvuoresta, Karhuvuoresta ja Sutelasta. 

Koulu remontoitiin vuosien 2011–2013 aikana merkittävien kosteusvaurioista johtuvien sisäilmaongelmien takia, jolloin suurin osa koulusta rakennettiin uudestaan. Koulun uudistumisen myötä sinne saatiin muun muassa atk-luokka ja teknisen käsityön luokka, ja samoihin tiloihin muutti myös esiopetus. Uuden koulurakennuksen rakentamiseen ja sisustamiseen käytettiin 7,3 miljoonaa euroa. 

## Lähteet