open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Oijärvi (järvi)

**Oijärvi** on järvi Kuivajoen vesistöalueella Oijärven kylässä Iin kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Järven pinta-ala on noin 2&nbsp;000 hehtaaria. Järven eteläosaan on muodostettu Natura 2000 -alueisiin kuuluva noin 640 hehtaarin laajuinen yksityinen suojelualue.

Oijärveen laskee Kivijoen lisäksi useita pienempiä ojia, ja järvi on Kuivajoen alkulähde. Oijärvellä on todettu happikatoa ja korkeita typpipitoisuuksia, ja järvi on voimakkaasti rehevöitynyt turvetuotantoalueilta järveen valuvan humuksen vuoksi.

Oijärvi on noin 12 kilometriä pitkä järvi, jonka puolessa välissä sijaitsee Järvisilta. Oijärvi on paikoin rehevöitynyt, mutta Iin kunnalla on juuri käynnissä järven kunnostamishanke: roskakalat kalastetaan pois, pohjaa ruopataan ja liiat levät ja kaislikot karsitaan pois.

Pohjois-Pohjanmaan TE-keskuksen työvoimaosasto, Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskus, Iin ja Kuivaniemen kunnat sekä Oijärven kalastusyhdistys toteuttivat yhteistyössä Oijärven kunnostuksen vuosina 2005–2007. Kunnostustoimenpiteisiin kuuluvat mm. vesikasvillisuuden raivaus sekä venesataman ja uimarannan rakentaminen. Samalla määritetään järven poikki kulkevan tiepenkereen silta-aukon suurentamistarve.

## Lähteet
Kiyoshimo

**Kiyoshimo** (, ’puhdas kuura’) oli Keisarillisen Japanin laivaston Yūgumo-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin Uraga Dock Companyltä. Se laskettiin vesille 29. helmikuuta 1944 ja otettiin palvelukseen 15. toukokuuta.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 16. toukokuuta 1944 Tokiossa Yhdistyneen laivaston 11. hävittäjälaivueeseen ensimmäisenä päällikkönään Miyazaki Isamu. Alus lähti 30. kesäkuuta Yokosukasta ja edelleen kuljetusmatkalle Chichi-jimaan. Alus siirrettiin 5. elokuuta Japanin 2. laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Se suojasi 7. elokuuta Kuresta saattueen Manilan kautta Linggaan. Se liitettiin 15. elokuuta 2. hävittäjälaivueen 2. hävittäjäviirikköön. Aluksen päälliköksi vaihtui 5. syyskuuta Kajimoto Shizuka.

Hävittäjä suojasi 18.–20. lokakuuta saattueen Linggasta Bruneihin ja 23.–25. lokakuuta amiraali Kuritan 1. hyökkäysosastoa Leytenlahden taistelussa, jossa se vaurioitui 24. lokakuuta Sibujaninmerellä ilmahyökkäyksessä. Alukseen osui yksi pommi ja viisi pommia putosi aluksen läheisyyteen, jolloin aluksella tuhoutui radio. Lisäksi maksiminopeus laski 21 solmuun. Alus osallistui *[[Musashi (1940)|Musashin]]* upottamiseen ja sen miehistön pelastamiseen *[[Hamakaze]]n* kanssa, minkä jälkeen se purjehti Manilaan.

Alus lähti 27. lokakuuta Caviten telakalta Coroniin mukanaan korjausmiehistö. Alus jatkoi Bruneihin, jonne se saapui 29. lokakuuta. Alus kuljetti 1.–3. marraskuuta 2. hävittäjäviirikön komentajan kontra-amiraali Hayakama Mikion Bruneista Manilaan, jossa komentaja siirtyi *[[Shimakaze]]lle*. Alus suojasi 5.–8. marraskuuta *[[Ōyodo (1942)|Ōyodoa]]* Manilasta Borneon Mirin kautta Bruneihin ja 8.–12. marraskuuta *Takaon* Bruneista Singaporeen, jossa se siirrettiin telakalle.

*Kiyoshimo*, joka kuului San Josen ryhmään, sai 26. joulukuuta 1944 kaksi täysosumaa ilmahyökkäyksessä. Myöhemmin Yhdysvaltain laivaston partiovene *PT-223* upotti aluksen torpedoilla 270 kilometriä Manilasta etelään, jolloin sai surmansa 82 miestä ja 74 loukkaantui. *[[Asashimo]]* pelasti 169 eloonjäänyttä, myös 2. hävittäjäviirikön komentajan, kapteeni Shiraishi Nagayoshin ja komentaja-luutnantti Kajimoton. Partioveneet pelastivat lisäksi viisi muuta.

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* CombinedFleet.com: ''Yūgumo''-luokan hävittäjät
Hayashimo

**Hayashimo** (, *hayashimo*, ’nopea kuura’) oli Keisarillisen Japanin laivaston Yūgumo-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

## Palvelus
*Hayashimo* liitettiin 20. helmikuuta 1944 1. laivaston 11. hävittäjälaivueeseen komentajanaan Arai Yasuo. Alus liittyi neljä päivää myöhemmin viirikön mukana yhdistettyyn laivastoon. Sen päälliköksi vaihtui 2. huhtikuuta Hirayama Toshio. Alus liitettiin 30. huhtikuuta 2. laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Se oli saattamassa 11.–16. toukokuuta lentotukialuksia *[[Junyō]]*, *[[Hiyō]]* ja *Ryoho* Saekista Tawitawille. Alus kuului 19.–20. kesäkuuta Filippiinienmeren taistelussa amiraali Joshiman suojana olleeseen Force B:hen.

Alus suojasi 1.–12. heinäkuuta *[[Myōkō (1927)|Myōkōn]]* ja *[[Haguro (1928)|Haguron]]* joukkojenkuljetusmatkan Kuresta Manilan ja Zamboangan kautta Singaporeen. Alus liitettiin 15. elokuuta 2. laivaston 2. hävittäjälaivueen 2. hävittäjäviirikköön. Alus suojasi 18.–20. lokakuuta laivastoa matkalla Linggasta Bruneihin.

*Hayashimo* suojasi Leytenlahden taistelussa amiraali Takeo Kuritan 1. kiertohyökkäysosastoa. Alus vaurioitui 25. lokakuuta Samarin taistelussa ilmahyökkäyksessä. Sen kärsimien vaurioiden vakavuus on jäänyt tuntemattomaksi, mutta vaurion takia jälkeen jäänyt *Hayashimo* sai *[[Akishimo]]n* saattajakseen Coroniin, jossa *Akishimo* sai 26. lokakuuta käskyn liittyä laivueeseen. Pian uudet ilmahyökkäykset alkoivat, ja *Hayashimo* menetti keulansa torpedon osumasta, jolloin alus ajettiin rantaan, missä se upposi matalaan veteen 75 kilometriä Mindorosta kaakkoon. Miehistön yritykset korjata laiva ja satunnaiset ilmaiskut jatkuivat aina 12. marraskuuta asti, jolloin viimeinen miehistön jäsen jätti laivan.

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* CombinedFleet.com: ''Yūgumo''-luokan hävittäjät
Andreï Makine

**Andreï Makine** (, s. 10. syyskuuta 1957 Krasnojarsk, Siperia, Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija, joka kirjoittaa ranskaksi.

## Elämäkerta
Makine kasvoi Penzan kaupungissa, joka sijaitsee noin 700 kilometriä Moskovasta kaakkoon. Hän oppi ranskaa jo lapsena ranskalaissyntyiseltä isoäidiltään ja kirjoitteli runoja sekä ranskaksi että äidinkielellään venäjäksi.

Peruskoulutuksensa jälkeen Andreï Makine opiskeli kirjallisuutta ja sai kirjallisuuden tohtorin arvon Moskovan valtionyliopistossa. Tämän jälkeen hän opetti kirjallisuutta Novgorodissa sekä avusti venäjänkielistä kirjallista aikakauslehteä nimeltä Ulkomainen kirjallisuus (*Иностранная литература*). 

Ranskan-matkallaan 1987 hän sai maasta poliittisen turvapaikan ja omistautui kirjoittamiselle. Hän piti kuitenkin muutaman luennon venäläisestä kirjallisuudesta ranskalaisissa eliittikorkeakouluissa École normale supérieure ja Sciences Po.
 
Tarjottuaan kustantajille käsikirjoituksiaan Makine sai aluksi kieltäviä vastauksia. Ensimmäinen kirja, jonka hän onnistui saamaan kustantajien seulasta lävitse, oli vuonna 1990 julkaistu *La fille d'un héros de l'Union soviétique*. Makine uskotteli kustantajalle, että kyseessä oli käännös venäjän kielestä. Vuonna 1995 hän sai ensimmäisenä vieraskielisenä kirjailijana arvostetun Goncourt-palkinnon, lukiolaisten Goncourt -palkinnon sekä Prix Médicis -palkinnon, kaikki samasta *Le Testament français* -teoksesta. 

## Tuotanto
Teokset on suomentanut Annikki Suni lukuun ottamatta teoksia *Vain rakkaus*, jonka on suomentanut Erkki Jukarainen, ja *Tuntemattoman miehen elämä*, jonka on suomentanut Ville Keynäs.

* *La fille d'un héros de l'Union soviétique*, 1990
* *Confession d'un porte-drapeau déchu*, 1992
* *Au temps du fleuve Amour*, 1994 (Venäläisiä unelmia, 1999)
* *Le Testament français* , 1995 (Ranskalainen testamentti 1996)
* *Le crime d'Olga Arbélina*, 1998 (Ruhtinattaren rikos, 2000)
* *Requiem pour l'Est*, 2000 (Idän sielunmessu, 2002)
* *La musique d'une vie*, 2001 (Elämän musiikki, 2002)
* *La terre et le ciel de Jacques Dorme*, 2003 (Maa ja taivas, 2004)
* *La femme qui attendait*, 2004 (Vera, 2005)
* *Cette France qu'on oublie d'aimer*, 2006
* *L'Amour humain*, 2006 (Vain rakkaus, 2008)
* *Le Monde selon Gabriel*, 2007
* *L'Amour de la France*, 2008
* *La Vie d'un homme inconnu*, 2009 (Tuntemattoman miehen elämä, 2010)
* *Le Livre des breves amours éternelles*, 2011 (Ikuisen rakkauden kosketuksia, 2012)

## Aiheesta muualla
*Pääskynen, Markku; Kerronta ja historia : Andreï Makinen Ranskalaisen testamentin historialliset elementit. Helsingin yliopisto 1999. Pro gradu sähköisessä muodossa 
* A writer's life: Andreï Makine The Telegraph 2004
Kolmiliitto

**Kolmiliitto** oli Saksan keisarikunnan, Itävalta-Unkarin ja Italian vuonna 1882 solmima sotilasliitto. Saksa ja Itävalta olivat liittoutuneet jo vuonna 1879. Kolmiliitto syntyi 20. toukokuuta vuonna 1882, kun Italia tuli Saksan ja Itävalta-Unkarin kaksiliittoon kolmanneksi jäseneksi. Saksa ja Itävalta-Unkari sitoutuivat antamaan kaikkea apua, jos Italia joutuisi sotaan Ranskan kanssa. Romanian kuningaskunta liittyi kolmiliittoon lokakuussa vuonna 1883. Kolmiliitto Saksan, Itävalta-Unkarin ja Italian kesken uudistettiin vuonna 1887, ja siihen lisättiin kaksi lisäsopimusta. Sopimus uudistettiin myös 28. kesäkuuta 1902. Se uudistettiin jälleen 5. joulukuuta 1912 kestämään vuoteen 1918 saakka.

Kolmiliittoa edelsi Saksan ja Itävallan vuonna 1879 solmima kaksiliitto, jossa sovittiin, että Itävalta-Unkari ja Saksa puolustaisivat toisiaan Venäjän hyökkäystä vastaan. Jos taas Ranska hyökkäisi Saksaa vastaan, Itävalta-Unkari olisi puolueeton.

Kolmiliitto oli suunnattu Italian ja Saksan kannalta Ranskaa vastaan. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Italia ei ollut velvoitettu liittymään sotaan, sillä auttamisvelvollisuus oli voimassa vain, jos Saksa olisi joutunut ulkovallan sotilaallisen hyökkäyksen kohteeksi. Italia katsoi Saksan itse aloittaneen sodan Ranskaa vastaan, ja se julistautui neutraaliksi. Italia erosi kolmiliitosta 4. toukokuuta 1915 ja julisti sodan Itävalta-Unkarille 23. toukokuuta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ángelos Charistéas

**Ángelos Charistéas** (, s. 9. helmikuuta 1980 Sérres, Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloilija, joka edusti urallaan Kreikassa Arisia, Athinaikosia ja Panetolikosia, Alankomaissa Ajaxia ja Feyenoordia, Ranskassa AC Arlesia, Saksassa Werder Bremeniä, Nürnbergiä, Bayer Leverkusenia ja Schalkea sekä Saudi-Arabiassa Al-Nassria.

Kreikan maajoukkueessa Charistéaksen ensimmäinen peli oli 28. helmikuuta 2001 pelattu Kreikka–Venäjä (3–3). Hän pelasi kaikkiaan 88 maaottelua ja teki niissä 25 maalia. Vuoden 2004 EM-kilpailuissa Portugalissa Charistéas puski loppuottelussa Ángelos Basinásin antamasta kulmapotkusta Kreikalle 1–0-voittomaalin Portugalista. Hän teki turnauksessa maalin myös alkulohko-ottelussa Espanjaa ja puolivälierässä Ranskaa vastaan. EM-kilpailuissa 2008 hän pelasi täyden ajan Kreikan kaikissa kolmessa ottelussa ja teki viimeisessä niistä Espanjaa vastaan Kreikan ainoan maalin koko turnauksessa. MM-kilpailuissa 2010 hän pelasi yhden ottelun.

## Meriitit

* Saksan mestaruus: 2004
* Saksan Cupin voitto: 2004
* Euroopan mestaruus 2004
* EM-kisojen tähdistöjoukkueessa 2004
* Alankomaiden Super Cupin voitto: 2006
* Alankomaiden Cupin voitto: 2006

## Lähteet
Xavier Carter

**Xavier Carter** (s. 8. joulukuuta 1985 Palm Bay, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, lajinaan pikajuoksu.

Carter valmistui *[[Palm Bay Senior High School]]ista* Floridan Melbournesta ja pääsi Louisianan osavaltionyliopistoon, missä hän oli tähti sekä yleisurheilun että amerikkalaisen jalkapallon joukkueessa. Vuoden 2006 yliopistojen mestaruuskisoissa (NCAA) hän voitti ensimmäisenä ihmisenä sitten Jesse Owensin mestaruuden neljällä matkalla. Voitot 100 ja 400 metrillä tulivat kaiken lisäksi samana päivänä. Menestyksen innoittamana hän jätti opinnot sivummalle ja rupesi ammattilaiseksi. Nykyään hänen agenttinaan toimii Total Sports Management -tallin Mark Block, Žanna Blockin aviomies ja valmentaja. 

11. heinäkuuta 2006 Carter juoksi Lausannen *[[Athletissima]]*-illassa 200 metriä aikaan 19,63&nbsp;s, joka oli tuolloin toiseksi paras kyseisellä matkalla koskaan juostu aika. Hän paransi ennätystään 0,39 sekuntia.

## Henkilökohtaiset ennätykset
* 100 m: 10,00 (2008)
* 200 m: 19,63 (2006)
* 400 m: 44,53 (2006)

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Henkilökuva LSU:n sivuilla
VLB

**Vesa Local Bus** (VLB) oli VESAn (Video Electric Standard Associationin) standardoima nopea väylä lähinnä näytönohjaimen liittämiseksi PC-tietokoneeseen.

VLB toimi huomattavasti suuremmalla kellotaajuudella (25–40 MHz) kuin ISA-väylä sekä oli myös 32-bittinen ISA-väylän ollessa vain 16-bittinen, mikä mahdollisti huomattavasti ISA-väylää nopeamman tiedonsiirron näytönohjaimelle.

Arkkitehtuurillisesti VLB oli 486-prosessorin prosessoriväylän jatke näytönohjaimelle asti. Nimen "local"-sana viittaa tähän; Väylä yhdisti suoraan prosessorin ja näytönohjaimen eikä liikenne kulkenut erillisen siltapiirin kautta.

VLB-liitin sijaitsi fyysisesti ISA-väylän liittimen jatkona, joten samaan korttipaikkaan pystyi asentamaan sekä ISA-että VLB-väyläisen kortin, ja VLB-kortit myös käyttivät joitain ISA-väylän johtimia, ilmeisesti ottivat siitä käyttämänsä sähkön. Tästä fyysisestä liittimien sijoittelusta johtuen VLB-kortit olivat fyysisesti hyvin suurikokoisia.

VLB oli käytössä lähinnä 486-ajan tietokoneissa, Pentium-aikakaudella PCI-väylä syrjäytti sen, lähinnä yleiskäyttöisyytensä, paremman konfiguroitavuutensa sekä korttien mukavamman koon takia. Suorituskyvyssä ei ollut suuria eroja VLB:n ja perus-PCI:n välillä. Oleellinen syy VLBstä luopumiseen oli myös se, että Pentium-aikakaudella prosessoriväylä oli vaihdettu nopeampaan, VLBn kanssa epäyhteensopivaan väylään, minkä takia VLBtä ei enää voitu kytkeä suoraan prosessoriväylään, vaan joko emolevyn pohjoissiltapiirille olisi pitänyt rakentaa erillinen VLB-väyläohjain PCI- ja ISA-väyläohjainten lisäksi, mikä olisi nostanut sen valmistus- ja tuotekehityskustannuksia, tai emolevylle olisi pitänyt lisätä erillinen PCI-VLB-siltapiiri.

## Katso myös
* AGP
* ISA
* PCI
Akishimo

**Akishimo** () oli Keisarillisen Japanin laivaston Yūgumo-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin Fujinagatalta. Se laskettiin vesille 5. joulukuuta 1943 ja otettiin palvelukseen 11. maaliskuuta 1944.
 
## Palvelus
*Akishimo* osallistui kolmen sisaraluksensa kanssa muodostamansa viirikön mukana alkukesästä 1944 Mariaanien saarten puolustamiseen.

Alus suojasi 10. marraskuuta 1944 joukkojenkuljetussaattuetta nro 4 Manilasta Ormociin. *Akishimo* kärsi pahoja vaurioita, kun Yhdysvaltain ilmavoimien B-25-pommikoneet hyökkäsivät sen kimppuun paluumatkalla. Alukseen tuli täysosuma, joka tuhosi sen keulan. Seurauksena 20 miehistönjäsentä sai surmansa ja 25 haavoittui. Alus palasi Manilaan 16 solmun vauhdilla ja jatkoi sieltä 11. marraskuuta Caviten telakalle korjauksia varten.

Yhdysvallat teki 13. marraskuuta ilmaiskun Manilaan, jolloin osuivat *Akishimoon* sekä *[[Akebono (1930)|Akebonoon]]* Caviten laiturissa. Molempiin laivoihin osuneet pommit sytyttivät ne tuleen. Seuraavana päivänä *Akishimossa* tapahtunut räjähdys vaurioitti lisää molempia laivoja. Lopulta *Akishimo* kaatui oikealle kyljelleen ja upposi.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* CombinedFleet.com: ''Yūgumo''-luokan hävittäjät 
* CombinedFleet.com: ''Akishimon'' historia
Boris Spasski

**Boris Vasiljevitš Spasski** (, 30. tammikuuta 1937 Leningrad, Neuvostoliitto – 2025) oli shakin suurmestari. Hän oli shakin kymmenes maailmanmestari (1969–1972). Suurimmat menestyksensä hän saavutti edustaessaan Neuvostoliittoa. Sittemmin hän edusti Ranskaa, jossa hän oli asunut 1976 lähtien. Hänestä tuli Ranskan kansalainen 1978.

Spasski oppi pelaamaan shakkia 5-vuotiaana ja 18-vuotiaana hän voitti junioreiden maailmanmestaruuden. Hän voitti shakin maailmanmestaruuden vuonna 1969 maanmieheltään Tigran Petrosjanilta, mutta menetti tittelinsä yhdysvaltalaiselle Bobby Fischerille vuonna 1972 Reykjavikin legendaarisessa MM-ottelussa. Ennen ottelua Spasski ei ollut hävinnyt kertaakaan Fischerille ja hän oli voittanut kolme peliä viidestä, jotka he olivat pelanneet. Fischer oli kuitenkin loistavassa kunnossa ja voitti ottelun vakuuttavasti pistein 12½–8½. Vaikka Spasski hävisi ottelun, hän antoi huomattavasti paremman vastuksen kuin pelaajat, jotka Fischer oli kukistanut kandidaattiotteluissa (Mark Taimanov, Bent Larsen, ja Tigran Petrosjan).

Pian MM-ottelun jälkeen hän menetti Neuvostoliiton ykköspelaajan aseman nousevalle tähdelle Anatoli Karpoville.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Athletissima

**Athletissima** on vuosittain Lausannessa järjestettävä huipputason yleisurheilutapahtuma. Vuodesta 2010 lähtien se on kuulunut timanttiliigaan. Sitä ennen se kuului n ykköstason Super Grand Prix -sarjaan.

Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin vuonna 1977. Kilpailu järjestetään Stade Olympique de la Pontaise -stadionilla.

## Maailmanennätykset
*1994  Leroy Burrell, 100 m 9,85 s
*2005  Jelena Isinbajeva, seiväshyppy 493 cm
*2006  Liu Xiang, 110 m aidat 12,88 s

## Aiheesta muualla
* http://www.athletissima.ch/
Iota

**Iota**, **IOTA** tai **Ioota** tarkoittaa seuraavia asioita:

* Ioota eli Ι tai ι, kreikkalaisen kirjaimiston yhdeksäs kirjain.
* IOTA, suunnattuun syklittömään verkkoon pohjautuva hajautettu tietojärjestelmä, joka hyödyntää MIOTA-nimistä kryptovaluuttaa
* Hurrikaani Iota, Atlantilla ja Keski-Amerikassa marraskuussa 2020 vallinnut pyörremyrsky.
Risto Harisalo

**Risto Harisalo** on Tampereen yliopiston hallintotieteen emeritusprofessori. Eläkkeelle hän jäi vuonna 2013.

Harisalo esiintyy aktiivisesti klassisen liberalismin puolestapuhujana. Tässä ominaisuudessa hän on julkaissut useita kirjoja yrittäjä-keksijä Ensio Miettisen kanssa. Miettisen omistama Ensto Oy on rahoittanut useita Harisalon ja Miettisen julkaisuja, joihin tiedemaailma on suhtautunut kriittisesti.  Ideologisesti Harisalo samaistaa klassisen liberalismin taloudelliseen liberalismiin, lukien klassisen liberalismin alle poliittisen konservatismin ja jopa anarkokapitalismin.

Risto Harisalo toimii Libera-säätiössä. Risto Harisalon harrastuksiin kuuluu myös vapaamuuraritoiminta.

## Teokset
* *Innovaatioiden diffuusio kunnallishallinnossa* (väitösk.) Tampereen yliopisto, 1979 – julk. sarjassa Acta Universitatis Tamperensis, Ser. A, ; vol. 163. 1984 
* *Aivoriihi ideointitekniikkana ja sen johdannaiset: raportti luovan työskentelyn tekniikoista kunnallishallinnossa*, Tampereen yliopisto, 1988  
* *Uusi kapitalismi*, Yrittäjäin Fennia 1988
* *Johdon perusvalmennus työelämän innovaationa: tutkimus johdon perusvalmennuksen vaikutuksista johtajuuteen Helsingin kaupungissa*, Tampereen yliopisto, 1990 {{ISBN|
* *Kunnallishallinnon innovatiivisuus: Tutkimus innovatiivisten kuntien tunnistamiseksi*, Tampereen yliopisto, 1995  
* *Euroopan unioni elintarvikealan säätelijänä: yritysjohtajien näkökulma julkiseen sääntelyyn*, Tampereen yliopisto, 1997 
* *Organisaatioteoriat*, Tampere University Press, 2008  – 2. uud. p. Helsinki : Tietosanoma, [2021 

### Ensio Miettisen kanssa
* 
* 
*  
* 
* Luottamuspääoma: yrittäjyyden kolmas voima (Tampere University Press, 1995) 
* 
* 

### Yhtenä kirjoittajana
* 
* Bussiliikenteen kilpailuttamisen henkilöstövaikutukset: tutkimuskohteena pääkaupunkiseudun bussiliikenne [toim. Jaana Haatainen] (Tampereen yliopiston hallintotieteen laitos, 2003) 
* Luottamus ja epäluottamus kunnanhallituksen päätöksenteossa [Jari Stenvallin kanssa] (Suomen kuntaliitto, 2002) 
* Luottamus työyhteisön turvaverkkona yleisissä kirjastoissa [Mirja Iivosen kanssa] Oulu : Oulun yliopisto, 1997 
* Kunnallispolitiikka [Tuija Rajalan ja Krister Ståhlbergin kanssa] (VAPK-kustannus, 1992)  
* Vihreä politiikka: empiirisiä tutkimuksia aktivisteista, kannattajista ja poliittisesta toiminnasta [Olavi Borgin kanssa] (Tampereen yliopisto, 1988) 

## Lähteet
* internetissä: aviisi.fi/artikkeli/?num=10/2012&id=604faed

### Viitteet
Pascal Hervé

**Pascal Hervé** (s. 13. kesäkuuta 1964 – 24. joulukuuta 2024) oli ranskalainen ammattipyöräilijä.

Hervén nimi tuli esiin yhdessä Richard Virenquen doping-skandaalin kanssa. Ennen ryhtymistään kilpapyöräilijäksi Hervé toimi kirjanpainajana. 

## Ranskan ympäriajo
Hervé osallistui Ranskan ympäriajoon kuusi kertaa 

## Italian ympäriajo
Hervé osallistui kolme kertaa Italian ympäriajoon

## Lähteet

*l'Humanité-lehden artikkeli
*Cyclingbase.con - tilastotiedot kaikista suorituksista 

## Aiheesta muualla
*Dopingtapauksesta 
*Tour de Francen tuloksia vuodesta 1903
Igor Kurtšatov

**Igor Vasiljevitš Kurtšatov** (; 12. tammikuuta 1903 – 7. helmikuuta 1960) oli neuvostoliittolainen fyysikko, joka oli yksi Neuvostoliiton ydinaseohjelman keskeisimmistä tieteilijöistä.

Kurtšatov opiskeli fysiikkaa Krimin valtionyliopistossa ja laivanrakennusta Pietarin polyteknisessä instituutissa ennen kuin 1925 syventyi tutkimaan radioaktiivisuutta aluksi Abram Ioffen ohjauksessa Leningradin Fysikaalis-teknillisessä instituutissa. Vuonna 1932 hän perusti oman atomitutkimusryhmänsä, joka rakensi Neuvostoliiton ensimmäisen syklotronin. 

Kurtšatov nimitettiin Neuvostoliiton ydinaseohjelman johtoon toisen maailmansodan aikana vuonna 1943. Sittemmin projekti asetettiin Lavrenti Berijan alaisuuteen ja se laukaisi maan ensimmäisen atomipommin Semipalatinskin ydinkoealueella vuonna 1949 ja vetypommin vuonna 1953.

Myöhemmin Kurtšatov työskenteli etupäässä ydinenergian rauhanomaisten sovellusten parissa.

Kaupunki Kurskin alueella sekä kaupunki Itä-Kazakstanissa Semipalatinskin ydinkoealueella on nimetty Kurtšatoviksi. Kurtšatovin nimi on myös yhdellä Kuun kraattereista sekä asteroidi 2352:lla. Neuvostoliitossa ja itäblokissa Dubnassa löydetty alkuaine 104 nimettiin Kurtšatovin mukaan (Курчатовий), mutta amerikkalaisten vastustuksen vuoksi se sai 1997 viimein virallisesti nimen rutherfordium.

Venäjän johtava ydinenergian tutkimuslaitos Moskovassa on nimeltään Kurtšatov-instituutti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Flerovium

**Flerovium**, aiemmin **ununkvadium** () on alkuaine, jonka järjestysluku on 114 ja kemiallinen merkki **Fl**, aiemmin **Uuq**. Sitä ei esiinny luonnostaan maapallolla. Ensimmäisen kerran sen isotooppi tuotettiin Dubnassa Venäjällä tammikuussa 1999. Koe on sittemmin vahvistettu lännessäkin. Alkuaine on saatu aikaan pommittamalla plutoniumin 244Pu-isotooppia kalsiumin 24Ca-isotoopeilla. Fleroviumin pysyvimmän isotoopin 289Fl puoliintumisaika on noin 2,4 sekuntia.

Eräät fyysikot ovat laskeneet, että alkuaineella 114 voisi olla pysyviäkin isotooppeja, mutta tähän mennessä tuotetuilla ytimillä on tähän teoriassakin liian vähän neutroneita.

Alkuaineesta on käytetty myös nimitystä *eka-lyijy*, koska sillä arvellaan olevan kemiallisesti lyijyn kaltaisia ominaisuuksia.

Alkuaineen väliaikainen nimi ununkvadium oli IUPAC:in antama systemaattinen tilapäisnimi. Alkuaineen löytäjät ehdottivat sille nimeksi flerovium ja tunnukseksi Fl. Nimi tulee dubnalaisesta Fljorovin ydinreaktiolaboratorio -tutkimusyksiköstä, jossa se syntetisoitiin ensimmäisen kerran. Tämä laboratorio taas on nimetty venäläisen ydinfyysikon Georgi Fljorovin (1913–1990) mukaan. IUPAC on hyväksynyt nimen ja tunnuksen ja vuonna 2011 kemian ja fysiikan kansainväliset järjestöt IUPAC ja IUPAP hyväksyivät fleroviumin virallisesti osaksi alkuaineiden jaksollista järjestelmää.

## Isotoopit
Fleroviumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Muiden transuraanien tavoin kaikki fleroviumin isotoopit ovat radioaktiivisia. Alkuaineelle tunnetaan kuusi radioaktiivista isotooppia, joiden massaluvut ovat välillä 284–289. Alkuaineen pysyvin isotooppi on 289Fl, jonka puoliintumisaika on noin 2,4 sekuntia. Tämä isotooppi hajoaa alfasäteilyä emittoiden kopernikium-285:ksi. Seuraavaksi pysyvin isotooppi on 288Fl, jonka puoliintumisajaksi on mitattu noin 0,75 sekuntia. Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat alle yhden sekunnin. Alkuaineella on myös yksi ydinisomeeri, 289mFl.

Fleroviumin isotoopit hajoavat useimmiten alfahajoamisella, mutta spontaani fissio on mahdollinen joillekin isotoopeille. Taulukossa on kaikki tunnetut isotoopit, joiden puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti mittaamaan tai josta on ainakin arvio (vuonna 2017):

## Katso myös
* Livermorium

## Lähteet

## Huomautukset

## Aiheesta muualla
* The Royal Society of Chemistry (RSC): Flerovium 
* PeriodicTable: Flerovium (Fl) 
* PubChem: Flerovium
Rengasliskot

**Rengasliskot** (Anniellidae) on vain Meksikossa ja Kaliforniassa elävä matelijaheimo. Siihen kuuluu vain kaksi lajia :*Anniella pulchra*, jolla on alalajit *pulchra* ja *nigra* sekä harvinainen *Anniella geronimensis*.

Rengasliskot elävät lähes koko elämänsä maan alla. Niillä ei ole raajoja eikä ihonalaisia suomulevyjä. Silmät ovat pienet.

Rengasliskot synnyttävät eläviä poikasia syys-marraskuun aikana.
Richard Leplastrier

**Richard Leplastrier** (s. 1939) on Sydneyssä asuva australialainen arkkitehti.

Leplastrier tunnetaan kotimaassaan harkitusta ja osaavasta puunkäytöstä sekä kunnioituksesta paikallista kulttuuria ja maisemaa kohtaan.

Leplastrier on saanut työstään lukuisia palkintoja ja muita tunnustuksia. Vuonna 2004 hän sai kolmannen Spirit of Nature -puuarkkitehtuuripalkinnon Lahdessa. Suomalaisen Puu kulttuurissa -yhdistyksen perustaman palkinnon arvo on 50 000 euroa. Kun palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2000, sen sai italialainen arkkitehti Renzo Piano. Vuonna 2002 palkittiin japanilainen arkkitehti Kengo Kuma.

Kansainvälisen Spirit of Nature -palkintoraadin mielestä Leplastrierin suunnittelemat tilat ovat harmonisia, yksinkertaisia ja luonnonläheisiä. Tuomaristo korosti myös Leplastrierin arkkitehtuurinsa nöyrää ja vilpitöntä suhtautumista elämään. 

"Lähtökohta arkkitehtuurissa on se, että suunnitellaan hyviä paikkoja ihmiselle. Se on niin yksinkertaista. Jos talo ei millään lailla inspiroi ihmistä, se on pelkkä rakennus, suoja tuulelta", Leplastrier sanoi Etelä-Suomen Sanomien haastattelussa 2004.

Leplastrierin mielestä puu on kaikkein paras rakennusmateriaali. "Puu on ollut ihmisillä rakennusmateriaalina aikojen alusta saakka. Sitä on helppo käsitellä, se on kevyt eikä vie pois ruumiinlämpöä, jos sitä koskettaa. Puu on myös kaunis ja uusiutuva materiaali" Leplastrier totesi lehtihaastattelussa.

## Lähteet
Matoliskot

**Matoliskot** (Amphisbaenia) on suomumatelijoihin kuuluva alalahko. Sitä on taksonomisesti pidetty myös liskojen alalahkon osana. Matoliskot jaetaan eri tutkijoiden mukaan kolmeen, neljään, viiteen tai kuuteen heimoon, joissa on yhteensä noin 170 lajia. Suurin osa lajeista elää Afrikassa ja Etelä-Amerikassa.  Tieteellinen nimitys juontuu myyttisestä Amphisbaena-käärmeestä.

## Kuvaus
Matoliskot muistuttavat ulkonaisesti nivelmatoja. Niillä ei ole silmiä eikä näkyviä ulkokorvia, yleensä ei myöskään raajoja. Häntä ja pää muistuttavat toisiaan. Eläinten nahka on huomattavan löysä ja liike haitarimaista. Matoliskot käyttävät ravinnokseen pääasiassa toukkia, hyönteisiä ja eläinperäistä materiaalia. Matoliskojen elämäntapaa on ollut vaikea tutkia.

## Luokittelu
*Heimo Amphisbaenidae, varsinaiset matoliskot, 16 sukua 
*Heimo Blanidae: suku *[[Blanus]]*, 4 lajia Välimeren ympäristössä
*Heimo Cadeidae: suku *Cadea*, kaksi lajia Kuubassa 
*Heimo Bipedidae: suku *[[Bipes]]*, kolme lajia Meksikossa ja Yhdysvaltain eteläosissa
*Heimo Rhineuridae: suku *[[Rhineura]]*, yksi laji *[[Rhineura floridana]]* harvinaisena Floridassa
*Heimo Trogonophidae
**suku *[[Agamodon]]*
**suku *[[Diplometopon]]*
**suku *[[Pachycalamus]]*
**suku *[[Trogonophis]]*
Krassit

**Krassit** eli **suomukrassit** (*Lepidium*) on kasvisuku ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimossa. Sukuun kuuluu noin 175 lajia, joita esiintyy maailmanlaajuisesti.

Krassit ovat yksi- tai kaksivuotisia ruohovartisia kasveja. Niiden varsi haaraantuu ja siinä kasvaa lehtiä pitkin matkaa. Kukat ovat pieniä ja valkoisia tai punertavia.

Vihanneskrassia (*Lepidium sativum*) kasvatetaan salaatiksi.

## Krassilajeja
* *[[argentiinankrassi|Lepidium bonariense]]* – argentiinankrassi
* *[[kenttäkrassi|Lepidium campestre]]* – kenttäkrassi
* *[[ratakrassi|Lepidium densiflorum]]* – ratakrassi
* *[[Lepidium flavum]]*
* *[[nurmikrassi|Lepidium heterophyllum]]* – nurmikrassi
* *[[isokrassi|Lepidium latifolium]]* – isokrassi
* *[[andienkrassi|Lepidium meyenii]]* – andienkrassi
* *[[Lepidium montanum]]*
* *[[rikkakrassi|Lepidium neglectum]]* – rikkakrassi
* *[[sepokrassi|Lepidium perfoliatum]]* – sepokrassi eli sepiväkrassi
* *[[haarakrassi|Lepidium ramosissimum]]* – haarakrassi
* *[[pihakrassi|Lepidium ruderale]]* – pihakrassi
* *[[vihanneskrassi|Lepidium sativum]]* – vihanneskrassi
* *[[Lepidium thurberi]]*
* *[[virginiankrassi|Lepidium virginicum]]* – virginiankrassi

Aiemmin tai vaihtoehtoisesti krasseihin on luokiteltu muun muassa kynsimökrassi (*Cardaria draba*, syn. *Lepidium draba*) ja karvavariksenkrassi (*Coronopus didymus*, syn. *Lepidium didymum*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Krassit (suomukrassit) – ''Lepidium''
* Funet: Krassit (''Lepidium'')
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Lepidium'' 
* Flora of China: ''Lepidium''
SVT-40

**SVT-40** (, *Samozarjadnaja vintovka Tokareva, obrazets 1940 goda*) on Fjodor Tokarevin (1871–1968) 1930–luvulla Neuvostoliitossa SVT-38 (*Samozarjadnaja vintovka Tokareva, obrazets 1938 goda*) kivääristään kehittämä itselataava kivääri, joka oli käytössä toisessa maailmansodassa. SVT-40, jonka valmistusmääräarvio on 1,6–2 miljoonaa kappaletta, oli käytössä vielä ainakin Korean sodassa, mutta Neuvostoliiton uudet aseet (SKS ja AK-47) syrjäyttivät SVT-40:n aktiivipalveluksesta vuoteen 1955 mennessä.

## Versiot

*SVT-40-tarkkuuskivääri, valmistettu noin 5&nbsp;000–58&nbsp;000 kappaletta 1941–1942.
*AVT-40 SVT-40:n sarjatuliversio, jossa sarjatuli oli mahdollistettu uudella vaihtimella. Asetta valmistettiin vuoden 1942 huhtikuusta vuoden 1943 kesään. 
*SKT-40-karbiini.

## Muita käyttäjiä

Saksa sai itärintamalla sotasaalina satojatuhansia SVT-40-kiväärejä, nimesi ne uudelleen *Selbstladegewehr 259 (r)* -nimikkeellä ja jakoi ne oman armeijansa käyttöön saksalaisen ohjekirjan kera. Aseet olivat tarpeen, sillä saksalaisilla ei ollut vielä tuolloin rintamakäytössä omaa itselataavaa kivääriä.

Talvisodassa suomalaiset saivat käsiinsä noin 4&nbsp;000 SVT:tä, jatkosodassa peräti 15&nbsp;000. Suomalaisten ja neuvostoliittolaisten patruunoiden mitta- ja latauserot ja SVT-40:n usein väärin säädetty kaasumäntä aiheuttivat aseisiin kuitenkin paljon toimintahäiriöitä.
## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla

*Jaeger platoon: Finnish army 1918–1945: Semiautomatic and automatic Rifles 
*SVT-40 
*The SVT-38 and SVT-40 Tokarev rifles
Anticon

**Anticon** on yhdysvaltalainen kokeellisen hip hopin ja elektronisen musiikin levy-yhtiö. Se perustettiin vuonna 1998.

## Vakituiset artistit ja yhtyeet
*Alias (Brendan Whitney)
*Dosh 
*Passage (David Bryant)
*Pedestrian (James Brandon Best)
*Jel (Jef Logan)
*Nosdam (David Madson)
*Sole (Tim Holland)
*Restiform bodies
*Telephone Jim Jesus
*Themselves
*Why? (Yoni Wolf)
*13 & God
*Alias & Tarsier
*Darc Mind

## Aiheesta muualla
* Anticonin kotisivut
Alias (rap-artisti)

**Alias** (oik. **Brendon Whitney**, 5. huhtikuuta 1976 – 30. maaliskuuta 2018) oli yhdysvaltalainen rap-artisti, joka asui nuoruutensa Yhdysvaltojen Mainessa. Hän soitti alun perin rumpuja, kunnes siirtyi koneellisen ja rapmusiikin pariin. Siirtymistä vauhdittivat hänen vanhempansa, jotka antoivat pojalleen joululahjaksi rumpukoneen vuonna 1992.

## Diskografia
### Omat levyt
* All Things Fixable (GoodWithMoney-2004)
* "Unseen Sights" 12" (anticon-2004)
* Muted CD/2LP (anticon-2003)
* Eyes Closed ep CD/12" (anticon-2003)
* The Other Side of the Looking Glass-Instrumentals CD-R (limited tour cd, self released - 2002)
* The Other Side of the Looking Glass CD/2LP (anticon - 2002)
* Three Phase Irony ep CD (6months -2001)
* Bits and Pieces CD-R (limited tour cd - 2000)
* "Final Act" 12" (anticon - 2000)

### Mukana levyillä
* Alias & Ehren – "Lillian" CD/LP (anticon-2005)
* Deep Puddle Dynamics “D).Mothers of Invention” [ anticon label sampler ] (anticon – 2004)
* Deep Puddle Dynamics – "the taste of rain.why kneel?" (anticon – 2002)
* Deep Puddle Dynamics – "Rain Men" 12" (anticon – 1999)
* So called artists – "postmodernist contemporary existentialist binary anthem" [ Rope Ladder 12 Compilation ] (Mush Records – 2001 )
* So Called Artists – Paint By Number Songs CD/LP (Mush Records – 2001)
* So Called Artits – Picture Disk 12" (Mush Records – 2001)

## Lähteet
Maalla, merellä ja ilmassa!

**Maalla, merellä ja ilmassa!** on Tommi Läntisen toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Läntisen ja Puke Katajan yhdessä tuottamasta levystä tehtiin vuonna 1996 kultalevyrajan ylityttyä myös *Kultapainos*, joka sisälsi neljä uutta kappaletta. Albumin suurimpia hittejä ovat kappaleet *Kevät ja minä* sekä vain kultapainoksessa oleva *Via Dolorosa*.

## Kappaleet
# 
# 
# }
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### Kultapainoksen bonuskappaleet
# 
# 
# 
# 

## Muusikot
* Tommi Läntinen – laulu, kitarat, taustalaulu
* Puke Kataja – kosketinsoittimet, ohjelmointi
* Sami Kuoppamäki – rummut, lyömäsoittimet
* Liksa Liikala – basso
* Baba Salama – kitarat
* Mirka Lindström – kitarat
* Esa Kaartamo – taustalaulu
* Kim Lönnholm – taustalaulu
* Janne Murto – puhaltimet
* Timi Laukkanen
* Teemu Honkanen – sello
* Kerim Gribajcevic – viulu
* Markus Sarantola – alttoviulu
* Fabrizio Zanella – viulu
Ray Moore

**Raymond. "Ray" S. Moore** (1905 – 13. tammikuuta 1984) loi yhdessä Lee Falkin kanssa seikkailusarjakuvan Mustanaamio, josta tuli hyvin suosittu ympäri maailmaa.

Moore syntyi Montgomery Cityssä Missourissa vuonna 1905 ja kävi St. Louisissa Washington University Art Schoolin. 

Ray Mooren taitavasti varjostusta käyttävää piirrostyyliä on pidetty tunnelmallisena ja salaperäisyyttä korostavana. Moore avusti ensin Phil Davisiä Taika-Jimin piirtämisessä, mutta siirtyi pian täysipainoisesti Mustanaamion piirtäjäksi. Ensimmäisen tarinan alun, *The Singh Brotherhood* (17.2.1936-7.11.1936), piirsi Falk itse, mutta seuraava seikkailu, *The Sky Band* (9.11.1936-10.4.1937) oli jo kokonaan Mooren piirtämä. Ensimmäinen sarjakuva on julkaistu Suomessa Supermustiskirjassa vuonna 1975.

Moore kehitti edelleen Mustanaamion hahmoa ja pukua; hänen aikanaan Mustanaamio myös joutui seikkailuissaan usein tekemisiin lentokoneiden ja sukellusveneiden kanssa. 

Ray lopetti Mustanaamion piirtämisen 1942, jolloin hän siirtyi Yhdysvaltain armeijan palvelukseen. Avustaja Wilson McCoy otti työkseen Mustanaamion piirtämisen. Moore joutui lentäjänä onnettomuuteen toisessa maailmansodassa. Sen jälkeen hän ei enää pystynyt piirtämään täysipäiväisesti Mustanaamiota, jolloin työ siirtyi vähitellen  Wilson McCoylle. Moore lopetti sarjakuvien piirtämisen kokonaan 1949.

Lee Falk itse piti Ray Moorea parhaana Mustanaamio-piirtäjänä.

## Lähteet
Kansainvälinen Frédéric Chopin -pianokilpailu

**Kansainvälinen Frédéric Chopin -pianokilpailu** on Varsovassa viiden vuoden välein järjestetty pianokilpailu. Se pidettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1927.

Kansainvälisen Frédéric Chopin -pianokilpailun idean keksi pianisti, säveltäjä ja opettaja Jerzy Żurawlew. 

## Voittajat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Lev Oborin

**Lev Nikolajevitš Oborin** (11. marraskuuta 1907 – 5. tammikuuta 1974) oli neuvostoliittolainen (venäläinen) pianisti, joka voitti kaikkien aikojen ensimmäisen Kansainvälisen Frédéric Chopin -pianokilpailun Varsovassa 1927.

Oborin aloitti musiikinopintonsa Moskovassa vuonna 1914. Vuonna 1921 hän pääsi Moskovan konservatorioon opiskelemaan pianonsoittoa ja sävellystä. Hän valmistui viisi vuotta myöhemmin. Voitettuaan Kansainvälisen Frédéric Chopin -pianokilpailun vuonna 1927 hän piti konsertteja Puolassa ja Saksassa. Hän soitti monesti myös viulisti David Oistrahin kanssa. 

Oborin ensiesitti useiden nykysäveltäjien, kuten Hatšaturjanin, Šebalinin, Mjaskovskin, Prokofjevin ja Šostakovitšin teoksia. Hän kuului neljännen ja viidennen Kansainvälisen Frédéric Chopin -pianokilpailun tuomaristoon ja opetti mm. Vladimir Aškenazia.
Hyacinthe Rigaud

**Hyacinthe Rigaud** (oik. *Hyacinthe-François-Honoré-Mathias-Pierre Martyr-André Jean Rigau y Ros*, 18. heinäkuuta 1659 Perpignan – 27. joulukuuta 1743 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari, joka oli barokin menestyneimpiä ranskalaisia muotokuvamaalareita.

Rigaud syntyi taiteilijaperheeseen, mutta menetti jo varhain isänsä. Hänet lähetettiin 14-vuotiaana Montpellier’hen taidemaalari Pezet’n ateljeehen oppilaaksi. Sen jälkeen hän oli oppilaana sekä Verdierin että Ranc vanhemman työpajoissa.

Rigaud muutti vuonna 1681 Pariisiin ja sai seuraavana vuonna arvostetun Prix de Romen. Charles Le Brunin neuvosta Rigaud keskittyi muotokuvamaalauksiin.

Rigaud herätti vuonna 1688 hovin ja itse kuningas Ludvig XIV:n huomion, kun hän maalasi kuninkaan veljen, Filipin muotokuvan. Seuraavana vuonna hän maalasi nuoremman Filipin muotokuvan. Ludvig XIV tilasi tämän jälkeen muotokuvan haarniskassa. Se luovutettiin vuonna 1694. Rigaud’n maine perustuu erityisesti vuoden 1701 Ludvig XIV:n muotokuvaan kruunajaisasussa. Teos oli mallina monille seuraavillekin ranskalaisten monarkkien seremoniallisille muotokuville. Tällaisia maalauksia tilattiin aina 1800-luvulle saakka.

Rigaud sai niin paljon tilauksia, että joutui antamaan osia avustajilleen. Joseph Parrocel esimerkiksi maalasi kruununprinssi Ludvigin muotokuvan taustalla olleen taistelukuvauksen. Osa Rigaud’n muotokuvista on hieman intiimimpiä, kuten hänen äitinsä Marie Serren kaksoismuotokuva. Rigaud maalasi muotokuvien lisäksi useita uskonnollisia maalauksia. Kaikkiaan Rigaud teki lähes 400 maalausta, ja hovin jäsenten lisäksi hän teki muotokuvia muista aatelisista, aristokraateista ja pankkiireista. Muualla Euroopassa hän maalasi muun muassa Espanjan Filip V:n ja Puolan August III:n muotokuvat.

Rigaud sai ansioistaan Pyhän Mikaelin ritarikunnan ritarin arvon vuonna 1727 sekä aatelisarvon vuonna 1709. Hänet valittiin vuonna 1700 maalaustaiteen akatemiaan, jossa hän opetti vuodesta 1710. Akatemian rehtoriksi hänet valittiin 1733.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Energiansäästöviikko

**Energiansäästöviikko** on Motivan valtakunnallinen vuosittain järjestettävä kampanja, jolla pyritään edistämään energiansäästöön ja kestävään kulutukseen liittyviä tekoja. Sitä on vietetty vuodesta 1996 asti. Energiansäästöviikko on avoin kaikille yhteisöille sekä yrityksille ja osallistuminen hankkeeseen on maksutonta. Vuonna 2010 kampanjaan voivat ensimmäistä kertaa osallistua myös kotitaloudet.

## Aiheesta muualla
* Energiansäästöviikko-verkkosivusto
Leijonaa metsästän

**Leijonaa metsästän** on rap-artisti Asan toinen albumi, joka julkaistiin Fried Music -merkillä vuonna 2005.

## Taustaa
Jo keväällä 2004 albumilta julkaistiin Posse-lehden mukana tulleella CD:llä (ja radiokanaville) nimikkokappale *Leijonaa metsästän*. Albumi oli Suomen virallisella listalla viikot 15–20 yltäen parhaimmillaan sijalle 3.

Levyn kannessa on kahdella miekalla lävistetty leijona, joka symboloi Asan suhdetta isänmaallisuuteen. Kansivihkonen sisältää muitakin piirroksia kappaleeseen liittyen. Kuvat teki Mark Kuivanen.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Muusikot
* Mikko Pettinen – trumpetti
* Joakim Bachmann – rummut 
* Ville Kela – rummut
* Anssi Kela – huuliharppu
* Redrama – kitara
* Kontackto – raapasut
* Lightman – melodica

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Helsingin Sanomat: 
* Soundi: 
* Stara.fi: 

## Lähteet
Jamelia

**Jamelia** (oik. **Jamelia Davis**, s. 1. lokakuuta 1981 Birmingham) on brittiläinen R&B-laulaja ja lauluntekijä. Tunnetuksi hän tuli kappaleella "Superstar" vuonna 2003.

## Elämä ja ura
Jamaikalaisperheeseen syntynyt Jamelia sai levytyssopimuksen Parlophonelle jo 15-vuotiaana, kun hänen tekemänsä a cappella -laulut saivat levy-yhtiön johtajat vakuuttuneiksi hänen kyvyistään. Huhtikuussa 1999 ilmestyi Jamelian ensimmäinen single "So High". Toisella singlellään "I Do" hän nousi ensimmäistä kertaa Britannian Top 40 -singlelistalle.

Hän oli 18-vuotias, kun vuonna 2000 ilmestyi hänen ensimmäinen albuminsa *Drama*, joka nousi parhaimmillaan Britannian Top 40 -albumilistalla sijalle 39. Albumin menestynein single oli "Money", joka nousi parhaimmillaan singlelistan viidenneksi. Albumilta julkaistiin singleinä myös kappaleet "Call Me" ja "Boy Next Door".

Esikoisalbumin jälkeen Jamelia vetäytyi vähäksi aikaa syrjään musiikkialalta ja synnytti esikoistyttärensä vuonna 2001. Hän palasi musiikin pariin vuonna 2003, jolloin ilmestyi single "Bout". Saman vuoden syyskuussa ilmestyi hänen toinen albuminsa *Thank You*.  Jo ennen sen ilmestymistä hän julkaisi singlenä versionsa tanskalaisen laulajan Christine Miltonin kappaleesta "Superstar". Tämä kappale menestyi myös Britannian ulkopuolella. Hänen toistaiseksi menestynein singlensä Britanniassa on seuraavaksi ilmestynyt "Thank You". Se nousi parhaimmillaan listan kakkoseksi. Albumi *Thank You* ilmestyi uudelleen laajennettuna kahdella uudella kappaleella. Molemmat, "See It in A Boy's Eyes" ja "DJ", ilmestyivät myös singleinä, ja ne nousivat Top 10 -singlelistalle.

Jamelia osallistui syksyllä 2004 Band Aid 20 -hyväntekeväisyyssinglen tekemiseen. Samoihin aikoihin ilmestyi tunnuskappale "Stop" elokuvaan *[[Bridget Jones: Elämä jatkuu]]*. "Stop" oli versio Sam Brownin vanhasta kappaleesta.

Jamelian toinen tytär syntyi lokakuussa 2005. Tyttären isä on jalkapalloilija Darren Byfield.

Jamelian uusin albumi *Walk with Me* julkaistiin syyskuussa 2006. Albumin singleä *[[Beware of the Dog]]* on kritisoitu siitä, että se muistuttaa hämmästyttävän paljon Rihannan kappaletta S.O.S. *Beware of the Dog*  on soundiltaan täsmälleen sama kuin Depeche Moden "Personal Jesus".

## Diskografia

### Albumit
* *Drama* (2000) 
* *Thank You* (2003) 
* *Walk with Me* (2006)
### Singlet
* "So high" (1999)
* "I Do" (1999)
* "Money" (2000)
* "Call Me" (2000)
* "Boy Next Door" (2000)
* "Bout" (2003)
* "Superstar" (2003)
* "Thank You" (2004)
* "See It In A Boy's Eyes" (2004)
* "DJ/Stop" (2004)
* "Something About You" (2006)
* "Beware of the Dog" (2006)
* "No More" (2007)

## Aiheesta muualla

* Jamelian virallinen kotisivu 
*
Interlaken

**Interlaken** (aikaisemmin **Aarmühle**) on vajaan 6&nbsp;000 asukkaan kaupunki Sveitsissä, Bernin kantonissa. Alppilaaksossa maan keskiosassa sijaitseva kaupunki on tunnettu matkailukohde. Aarejoki virtaa kaupungin läpi.

## Sijainti
Interlaken sijaitsee kahden järven välissä: itäpuolella on Brienzjärvi ja länsipuolella Thuninjärvi. Kunta on saanut nimensäkin sijainnistaan (lat. *inter lacus* = järvien välissä). Nykyinen nimi otettiin kuitenkin käyttöön vasta vuonna 1891, jolloin se korvasi vanhan nimen, *Aarmühlen*. Interlaken muodostaa yhteisen taajama-alueen naapurikuntiensa Unterseenin ja Matten bei Interlakenin kanssa.

## Talous
Aikaisemmin Interlaken tunnettiin tekstiili- ja kellotuotannostaan, mutta nykyään matkailu on Interlakenin ja lähiseudun tärkein tulonlähde. Interlaken sijaitsee keskellä Bernin ylämaata, jonne matkailijoita vetää muun muassa läheisyydessä sijaitseva Jungfrau, yli 4&nbsp;000 metrin korkuinen vuori.

## Liikenne
Interlakenissa on kaksi rautatieasemaa; itäinen Interlaken Ost ja läntinen Interlaken West. Interlaken Ost on risteysasema, josta on rautatieyhteys kolmeen suuntaan: BLS:n rautatie länteen Spieziin, Zentralbahnin rata itään Meiringeniin ja Luzerniin sekä Berner Oberland-Bahnenin rautatie etelään Grindelwaldiin ja Lauterbrunneniin alkavat Interlaken Ost -asemalta. Kotimaisten yhteyksien lisäksi asemalta on suoria junayhteyksiä Saksaan (Hampuriin, Frankfurtiin ja Berliiniin). Thuninjärvellä ja Brienzjärvellä on reittilaivaliikennettä.

Moottoritie A8 kulkee Interlakenin kautta. 

## Nähtävyyksiä
Interlakenissa sijaitsee Erich von Dänikenin ideoima ja osittain rahoittama Mystery Park -teemapuisto, joka rakentuu Dänikenin kuuluisaksi tekemän muinaisastronauttiteorian ympärille. Teemapuisto avattiin vuonna 2003 ja suljettiin vuonna 2006 ajauduttuaan talousvaikeuksiin riittämättömien kävijämäärien vuoksi. Tauon jälkeen uusi omistaja avasi teemapuiston kuitenkin kesäkaudeksi 2009.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Stureplan

**Stureplan** on Ruotsin pääkaupungin Tukholman keskustassa, Norrmalmin ja Östermalmin kaupunginosa-alueiden välissä sijaitseva aukio. Se tunnetaan useista ylellisistä ja kalliista ravintoloistaan sekä yökerhoistaan. 

Stureplanin tunnusmerkkinä sekä tapaamispaikkana toimii *Svampen*, sientä muistuttava betoninen pylväs, joka sijaitsee aukion keskellä.

## Aiheesta muualla

* http://www.stureplan.se/
Sergelin tori

**Sergelin tori** () on aukio Ruotsin pääkaupungin Tukholman keskustassa. Aukio syntyi 1960-luvulla, kun laaja alue sen ympäristössä, Tukholman Norrmalmin keskeisin osa, rakennettiin kokonaan uudelleen. Se nimettiin 1700-luvulla vaikuttaneen ruotsalaisen kuvanveistäjä Johan Tobias Sergelin mukaan, jonka työpaja oli sijainnut alueella ja jonka mukaan jo aikaisemmin oli nimitetty alueella sijainnut pieni Sergelsgatan -niminen katu (nykyisin kävelykatu).

Aukion keskellä kohoaa sinne vuonna 1974 pystytetty 37 metriä korkea lasinen pylväs, *Kristall-vertikal accent*, jonka on suunnitellut Edvin Öhrström. Aukion maamerkkinä toimivaa pylvästä ympäröi suihkulähdeallas sekä ellipsin muotoinen liikenneympyrä.

Sergelin torin varrella sijaitsee muun muassa Tukholman Kulttuuritalo (). Sergelin torilla sijaitsee myös T-Centralenin metroasema sekä Åhléns City -tavaratalo.
Irinark Solovetskilainen

Pyhittäjä **Irinark Solovetskilainen** oli Vienanmerellä sijaitsevan Solovetskin luostarin munkki ja myöhemmin sen igumeeni 1600-luvulla. Hänet lasketaan Suomessa kuuluvaksi niin sanottuihin Karjalan valistajiin.

Pyhittäjä Irinarkin aikana Solovetskin luostaria vahvistettiin linnoituksena ja luostari kehittyi tuohon aikaan koko Pohjois-Venäjän kirkolliseksi ja puolustukselliseksi keskukseksi.

## Aiheesta muualla
* Pyhä Irinark Solovetskilainen / Ortodoksi.net
FlyNordic

**FlyNordic AB**  oli ruotsalainen halpalentoyhtiö, jonka kotikenttänä toimi Arlandan lentoasema. Se lensi säännöllistä liikennettä Skandinaviassa ja Euroopassa.
## Historia

Yhtiö perustettiin 1. marraskuuta 2000 ja se aloitti lennot kuukautta myöhemmin, 1. joulukuuta 2000. Marraskuussa 2003 Finnair osti 85 % FlyNordicin (aikaisemmin Nordic Airlink) osakkeista. Toukokuussa 2004 Finnair osti loputkin osakkeet, jolloin yhtiöstä tuli kokonaan Finnairin omistama. Lokakuussa 2004 yhtiön nimi vaihdettiin Nordic Airlinkistä FlyNordiciksi. Huhtikuussa 2007 ilmoitettiin, että Finnair myy FlyNordicin norjalaiselle Norwegian Air Shuttlelle saaden vastineeksi sen osakkeita.

Huhtikuusta 2008 lähtien FlyNordicin lennot operoitiin emoyhtiö Norwegian Air Shuttlen nimen alla. Myöhemmin vuonna 2008 lentoyhtiön toiminta sulautettiin Norwegianiin ja FlyNordic lakkautettiin.

## Reittikohteet

Heinäkuussa 2006 FlyNordic lensi säännöllisesti seuraaviin kohteisiin:

### Ruotsi
:* Göteborg
:* Kiiruna
:* Luulaja
:* Tukholma
:* Uumaja
:* Östersund

### Espanja
:* Barcelona

### Norja
:* Bergen
:* Oslo

### Ranska
:* Bordeaux

### Saksa
:* Berliini
:* München

### Irlanti
:* Dublin

### Tanska
:* Kööpenhamina

### Viro
:* Tallinna

## Laivasto

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*FlyNordic