Saul Kripke

**Saul Aaron Kripke** (13. marraskuuta 1940 Bay Shore, New York, Yhdysvallat – 15. syyskuuta 2022) oli yhdysvaltalainen filosofi ja loogikko. Hän oli Princetonin yliopiston professori ja opetti sen jälkeen New Yorkin kaupunginyliopiston CUNY Graduate Centerissä. Kripken työllä on ollut huomattava vaikutus logiikassa ja kielifilosofiassa. Suurin osa hänen töistään on julkaisemattomia nauhoituksia ja käsikirjoituksia.

Kripken panos on merkittävä kolmella filosofian alalla:

* modaalilogiikan Kripke-semantiikasta, jota hän käsitteli nuorena useissa kirjoituksissa,
* 1970 pidetyistä *Naming and Necessity* -luennoista (julkaistu 1972 ja 1980), jotka uudistivat kielifilosofian kentän,
* Wittgenstein-tulkinnasta 
* ja totuusteoriasta.

## Modaalilogiikka
Kripke oli mahdollisten maailmojen semantiikan kehittäjä suomalaisen Jaakko Hintikan ja ruotsalaisen Stig Kangerin ohella. Mahdollisten maailmojen semantiikan nk. K-tulkinta on nimetty Kripken mukaan.

## Naming and Necessity
Kripken kolme luentoa muodostavat hyökkäyksen deskriptivistä (Frege, Russell) referenssin teoriaa vastaan, jonka mukaan nimi (esimerkiksi Aristoteles) on vain kuvauksen (esimerkiksi filosofi, Platonin oppilas) lyhenne. Nimi poimii aina sen olion, joka tyydyttää kuvauksen, joka nimeen liittyy. Kripke esittää useita esimerkkejä, joiden tarkoitus on osoittaa deskriptivismi mahdottomaksi. (Esimerkiksi Aristoteles olisi voinut kuolla 2-vuotiaana, eikä häneen liittyisi silloin lainkaan em. ominaisuuksia. Kuitenkin tuntuu mielettömältä kiistää, etteikö hän todella olisi Aristoteles.) Vaihtoehdoksi Kripke esitti *kausaalista referenssin teoriaa*. Sen mukaan nimi viittaa objektiin kausaalisen yhteyden perusteella, joka välittyy puhujayhteisöjen läpi. Nimi on Kripken sanoin *kiinteä nimittäjä* (*rigid designator*), joka poimii aina saman objektin kaikista mahdollisista maailmoista. Tämän jälkeen kausaalisia referenssin teorioita ovat kehittäneet muun muassa Micheal Devitt, Keith Donnellan ja Hilary Putnam. Kaikki eivät kuitenkaan teoriaa ole hyväksyneet, tunnetuimpina John Searle, Richard Rorty ja Alonzo Church. Putnam on myös muuttanut näkemystään.

Kripke myös teki tunnetuksi käsitteen a posterioriset välttämättömyydet, asiantilat, jotka ovat välttämättä tosia, mutta ne voidaan tietää ainoastaan empiirisen tutkimuksen perusteella. Esimerkiksi ”Aamutähti on Iltatähti”, ”Cicero on Tullius” ja muut identiteettiväitteet, joissa eri nimet viittaavat samaan objektiin.

Vuonna 1973 nimellä *Reference and Existence* pidetyissä luennoissa Kripke jatkoi *Naming and Necessityn* tematiikkaa. Luentoja ei ole kuitenkaan julkaistu.

## Wittgenstein-tulkinta
Nimellä *Wittgenstein on Rules and Private Language* julkaistuissa luennoissa, Kripke esittää kiinnostavan tulkinnan Wittgensteinin myöhäisajattelusta, joskin hänen tulkintaansa on kritisoitu historiallisesta epätarkkuudesta. Monet filosofit käyttävätkin Kripken kirjasta nimitystä *”Kripkenstein”*, sillä monia sen argumenteista Wittgenstein olisi tuskin itse hyväksynyt.

## Julkaisuja
* 1959. ”A Completeness Theorem in Modal Logic”, *Journal of Symbolic Logic* 24(1):1–14.
* 1962. ”The Undecidability of Monadic Modal Quantification Theory”, *Zeitschrift für Mathematische Logik und Grundlagen der Mathematik* 8:113–116
* 1963. ”Semantical Considerations in Modal Logic”, *Acta Philosophica Fennica* 16:83–94
* 1963. ”Semantical Analysis of Modal Logic I: Normal Modal Propositional Calculi”, *Zeitschrift für Mathematische Logik und Grundlagen der Mathematik* 9:67–96
* 1965. ”Semantical Analysis of Intuitionistic Logic I”, teoksessa *Formal Systems and Recursive Functions*, edited by M. Dummett and J. N. Crossley. Amsterdam: North-Holland Publishing Co.
* 1965. ”Semantical Analysis of Modal Logic II: Non-Normal Modal Propositional Calculi”, teoksessa *The Theory of Models*, edited by J. W. Addison, L. Henkin and A. Tarski. Amsterdam: North-Holland Publishing Co.
* 1971. ”Identity and Necessity”, In *Identity and Individuation*, edited by M. K. Munitz. New York: New York University Press.
* 1972 (1980). ”Naming and Necessity”, teoksessa *Semantics of Natural Language*, edited by D. Davidson and G. Harman. Dordrecht; Boston: Reidel. Kripken luennoissa esitetään kausaalinen referenssin teoria.
* 1975. ”Outline of a Theory of Truth”, *Journal of Philosophy* 72:690–716. Esittää artikkelissa totuusteoriansa (Alfred Tarskia vastaan), jossa objektikieli voi sisältää oman totuuspredikaattinsa.
* 1977. ”Speaker's Reference and Semantic Reference”, *Midwest Studies in Philosophy* 2:255–276
* 1979. ”A Puzzle about Belief”, teoksessa *Meaning and Use*, edited by A. Margalit. Dordrecht and Boston: Reidel.
* 1980. *Naming and Necessity*. Cambridge, Mass.: Harvard University Press.  ja 1972 uusintapainokset.
* 1982. *Wittgenstein on Rules and Private Language: an Elementary Exposition*. Cambridge, Mass.: Harvard University Press. . Esittää teoksessa tulkintansa Wittgensteinista.
* 2005. ”Russell's Notion of Scope”, *Mind* 114:1005–1037

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lankinen, Susanna: Saul Kripke erisnimien viittamisesta ja merkityksestä *[[Paatos (lehti)|Paatos]]* 3/10
* Saul Kripke, The City University of New York Graduate Center