Little Boy

**Little Boy** (Model: *L11*) oli 6. elokuuta 1945 Enola Gay -lentokoneesta Hiroshimaan pudotetun ydinpommin peite- tai lempinimi. Se oli 3&nbsp;m pitkä, halkaisijaltaan 71&nbsp;cm ja painoi 4&nbsp;000&nbsp;kg. Sen toiminta perustui alle kriittisen massan oleviin renkaisiin uraanin isotooppia 235U, jotka yhdessä muodostivat kriittisen massan ketjureaktion aikaansaamiseksi. Little Boyn räjähdysvoima vastasi noin 13 kilotonnia (eli 13&nbsp;milj.&nbsp;kg TNT:tä). Fissiili materiaali painoi 61&nbsp;kg, joskin joidenkin mukaan 64 kg; joskaan se ei ollut aivan täydellisesti puhdasta 235-isotooppia uraanista, vaan rikastusaste oli hyvin lähelle 80&nbsp;prosenttia. Loppuosa oli uraanin isotooppia 238U.

## Mallinnus

Little Boy oli Mk.1 -tyypin ydinase. Sitä mallinnettiin muun ohella, pudottamalla subkriittinen eli alifissioituva uraanin pala munkkirinkilän muotoisen suuremman uraanipalan sisään, jolloin sekunnin kymmenyksien ajan, kriittinen massa juuri niukasti ylittyi.

## Kehittäminen ja käyttö

Tämän tyyppistä pommia ei ollut koeräjäytetty. Yksi tärkeä syy lienee ollut sekä kokeisiin että kehitystyöhön käytettävien voimavarojen (kuten tarvittavan fissiilin materiaalin), määrärahojen ja ajan niukkuus. Lisäksi tulivat vielä niin säteilyn kuin mahdollisten tietovuotojen aiheuttamat turvallisuusriskit. Sen sijaan Trinity-kokeessa räjäytetty ydinase vastasi Fat&nbsp;Man&nbsp;-pommia, joka pudotettiin Nagasakiin. Itse pommin 38,35 kg ytimen eli "uraaniammuksen kohteen" on kuvailtu olleen "maljamainen" - ja jonka Tinianille toimitti raskas risteilijä USS Indianapolis(CA-35). Tykkityyppisen aseen kaliiperi oli 5 tuumaa eli noin 127 mm. Uraanikohde toimitettiin 40 litran vetoisessa lyijysylinterissä.

Pommin kokeilemattomuudesta johtui se, että reaktioaineesta vain osa toimi varsinaisessa räjähdysreaktiossa; loput aineesta hajosi ja aiheutti pääosan laskeumasta. On arvioitu, että räjähdyksen teho olisi ollut noin kaksi ja puolikertainen (2½x = jolloin yhteensä arviolta jopa noin 40&nbsp;kT), jos kaikki reaktioaine olisi toiminut suunnitellusti. Räjähdyksen teho ylitti silti odotukset. Ydinasetta koetettiin mallintaa kuitenkin erilaisin testein. *Trinity*-ydinkoetta lukuun ottamatta ne eivät voineet olla täysimittaisia. Itse laitteen lisäksi tuli volframi-karbidinen päällys. Sen tarkoitus oli pitkittää räjähdysreaktiota.

*Bronx Shipments* -peitenimellä varustetussa operaatiossa kuljetettiin pommin osat Tinianiin. Putken ja uraanikappaleet toimitti raskas risteilijä USS Indianapolis, joka upposi paluumatkallaan Guamista lähdön jälkeen. Aluksen torpedoi Keisarillisen Japanin laivaston sukellusvene *I-58* (I.58). Muut pommin osat oli toimittanut 509. raskas erityispommitusrykmentti ja sen 320. kuljetuslaivue: käyttäen omia C-54 -tyypin (*Green Hornets*) kuljetuskoneitaan.

Pommin osat oli valmistettu Los Alamosissa (LANL). Pommin kokosivat 1. taisteluvälinelaivueen jäsenet Tinianissa, ja pommi aktivoitiin eli saatettiin operaatiovalmiuteen vasta lennolla kohti Japania.

## Pommin laukaisu
Pommin käyttöön oli kehitelty erinäisiä turvajärjestelmiä. Yksi niistä oli barometri-järjestelmä, joka esti pommin laukeamisen yli 1&nbsp;500 metrin korkeudella. Tämän lisäksi oli ajastin, joka esti pommia laukeamasta ensimmäisen 15 sekunnin aikana sen pudotuksesta. Lopuksi oli lähisytytin eli pienoistutka. Näiden kehittelyyn oli paneutunut Luis W. Alvarez. Tämän aseen laukaisi traditionaalinen ruutipanos joka sisälsi kordiittia. William S. Parsons latasi pommin, vasta Enola Gay -koneen ollessa lennossa. 1. Erillisen taisteluvälinelaivueen aliluutnantti Morris R. Jeppson tarkkaili pommin kuntoa sekä etenkin sen virtapiirejä, pommilennon loppuvaiheissa - Jeppson vaihtoi pommin "sytytystulpat". Pommi itse toimi paristojen tuottamalla, sähköisellä 24V sytytyksellä. Fyysikko Albert Francis Birch esitti pommin täydelleen koostamista eli laukaisuvalmiuteen saattamista vasta ilmalennon aikana, jottei oma tukikohta, sen kalusto sekä miehistö vaarantuisi. Syynä tähän oli B-29 -koneiden lähtöihin liittyvät lentotapaturmat, joita oli esiintynyt useita. Myös Enola Gayn 20% ylipaino startissa oli vakava uhka.

## Kuvagalleria

Kuva:Atombombe Little Boy 2.jpg|Little Boy on siirrettynä lastauspaikalleen, ennen koneen pommiruumaan asettamista.
Kuva:No._1_Atomic_Bomb_loading_pit,_North_Field_(Tinian),_27_August_2008.jpg|Tinianin Pohjoiskentän pomminlastauspaikka, josta pommi nostettiin koneeseen.
Kuva:Atombombe Little Boy.jpg|Kuvassa pommin äärellä A.F. Birch sekä Norman F. Ramsey, tässä harvinaisessa otoksessa on pomminkuori avoimena.
Kuva:Little_boy_casing_open.png|Edelleen "Little Boy" -atomipommin eli "Pikkupojan" pomminkuori avoimena.
Kuva:Deak_Parsons_supervises_loading_of_Little_Boy_into_Enola_Gay.jpg|Kom. kapt. William S. Parsons valvomassa pommin asetusta koneeseen.
Kuva:Little_Boy_being_raised_for_loading_into_the_Enola_Gay's_bomb_bay.jpg|Little Boy -atomipommia nostetaan Enola Gay:n normaalista pidennettyyn pommikuiluun.


## Katso myös
*Fat Man
*Hiroshiman ja Nagasakin pommitukset
*Manhattan-projekti

## Lähteet
*Herlin, Hans: *Hiroshiman Lentäjät*, Gummerus, Jyväskylä, 1961. Suom. Tolsa, Heikki. Alkuteos saksaksi, julkaistu: Hampuri, 1960.
*Silvennoinen, Martti: *Sydämenlyöntejä jälkeen Hirošiman*. Julkaisija: Kirjapaja, Helsinki, 1973. .
*Gordon Thomas & Max Morgan Witts: *Enola Gay – Pommikone Hiroshiman yllä*. Wsoy, 1981. Suom. Nuuttila, Antti. .
*Iltalehden erikoisteemanumero: *IL-Historia/Atomipommi*, Alma-Media, Helsinki, 2015. 68 s.

### Viitteet

## Aiheesta muualla