Job

**Job** () on Vanhassa testamentissa Jobin kirjan päähenkilö. Hänestä on mainintoja myös Hesekielin kirjassa sekä  Uudessa testamentissa Jaakobin kirjeessä.  Lisäksi  Genesiksen ja Ensimmäisen aikakirjan sukuluetteloissa mainitaan Edomin kuningas **Jobab** (Vuoden 1938 raamatunsuomennoksessa **Joobab**), joka vanhastaan, joskin kyseenalaisin perustein on usein samastettu Jobin kanssa.

Koraanissa Job tunnetaan nimellä **Ayyūb** (arab.: *أيوب*, turk. *Eyyup* ) ja hän on yksi Islamin profeetoista.

## Elämä Raamatun mukaan

Jobin kirja alkaa prologilla, joka kertoo Jobin olleen hurskas, varakas ja Jumalan mielen mukainen mies, jolla oli seitsemän poikaa ja kolme tytärtä. Hän asui Usin maassa, ja hän oli idän mahtavin mies. Hän oli rehellinen ja jumalaapelkäävä, ja hän karttoi kaikkea pahaa Lisäksi Jobin käytös miellytti Jumalaa, koska Job oli tuomitessaan puolueeton ja hän huolehti vähäosaisista.

Job on nimien samankaltaisuuden vuoksi usein samastettu Ensimmäisen Mooseksen kirjan ja Ensimmäisen aikakirjan sukuluetteloissa mainitun Edomin kuningas Jobabin, Serahin pojan ja Esaun pojanpojanpojan kanssa. Siinä tapauksessa hän olisi elänyt niihin aikoihin kuin hänen kaukaiset serkkunsa, Israelin 12 heimoa, asuivat Joosefin kuoltua Egyptissä. Tätä ajoitusta tukevat eräät muutkin seikat, muun muassa se, että ainoa Jobin kirjassa mainittu raha, kesita, esiintyy myös Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa.  Tämä samastus on kuitenkin hyvin epävarma, joskin sitä tukee myös se, että muualla Raamatussa mainitaan edomilaisten asuneen Usin maassa. Ei myöskään ole varmaa, onko Job todella elänyt henkilö vai pelkästään kirjallinen henkilöhahmo. 

Jobin kirjan ensimmäisen luvun kuudennessa jakeessa kerrotaan, kuinka saatana tulee Jumalan eteen. Jumala esittää saatanalle kysymyksen:

Siihen saatana vastasi:

Silloin Jumala antoi saatanalle luvan koetella Jobin hurskautta:

Keskustelun jälkeen Jobin luokse tulee neljä palvelijaa, jotka tuovat mukanaan huonoja uutisia. Ensimmäinen palvelija kertoo, että sabalaiset hyökkäsivät pellolla heidän kimppuunsa, ryöstivät aasintammat ja tappoivat kaikki muut miehet. Heti perään tuli toinen palvelija, joka kertoi "Jumalan tulen" tappaneen vuohet, lampaat ja kaikki muut paimenet. Melko pian kolmas palvelija tuli kertomaan kaldealaisten tappaneen kaikki kamelit ja niiden ajajat. Hänen vielä puhuessa tuli neljäs palvelija, joka kertoi, että Jobin lapset olivat olleet eräässä talossa juhlimassa, talo oli sortunut ja kaikki Jobin lapset kuolivat siinä samassa. Silloin Job lausui usein siteeratut, hänen oikeamielisyyttään hyvin kuvaavat sanansa:

Koska Job ei kironnutkaan Jumalaa, saatana pyysi Jumalalta luvan koskea Jobiin itseensä &mdash; henkeä se ei kuitenkaan saanut viedä. Niinpä saatana piinasi Jobia märkivillä paiseilla. Jobin vaimo kehotti häntä kiroamaan Jumalan ja kuolemaan pois. Siihen Job totesi:

Tragedian seurauksena Jobin ystävät (Elifas, Bildad, Sofar ja Elihu) tulevat esittämään Jobille näkemyksensä siitä, miksi kävi niin kuin kävi. Heillä on tarjota Jobille kiitettävä määrä hypoteeseja muun muassa Jobin salaisista synneistä, joista tapahtunut on rangaistusta. Suuri osa kirjan sisällöstä onkin puheenvuoroja, joiden aikana Job puolustautuu ja sivussa kiroaa muun muassa syntymänsä, muttei Jumalaa. Loppujen lopuksi Job selviää koetuksesta nöyrtymällä Jumalan edessä. Häntä syyttäneet ystävät joutuivat Jumalan käskystä uhraamaan seitsemän sonnia ja seitsemän pässiä hyvitykseksi jumalanvastaisista puheistaan. Job puolestaan sai kaksin verroin kaikkea, mitä hänellä oli ennen ollut. Koettelemuksen jälkeen hän eli vielä 140 vuotta ja kuoli onnellisena 248 vuoden iässä.

Hesekiel mainitsi Jobin olevan Nooan ja Danielin ohella vanhurskauden esimerkki. Jaakob mainitsee Jobin kestävyyden kärsimyksessä olevan esimerkki uskovalle. Jaakob korostaa myös kuinka Jumala palkitsee ne, jotka ovat uskollisia häntä kohtaan.

## Lähteet
* Raamattu
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla