open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kotkan kaupunginkirjasto

**Kotkan kaupunginkirjasto** on Kotkassa sijaitseva kirjasto. Kaupunginkirjasto aloitti toimintansa vuonna 1880. Nykyinen pääkirjaston rakennus valmistui vuonna 1977 Kirkkokadulle Kotkan kirkon viereen.

Kaupunginkirjastoon kuuluu pääkirjaston lisäksi kaksi lähikirjastoa eli Karhulan kirjasto ja Karhuvuoren kirjasto sekä kirjastoauto. Kuntaliitosten myötä Kotkan kaupunginkirjastoon liittyivät vuonna 1977 Karhulan kauppalankirjasto ja Kymin kunnankirjasto.

Kotkan kaupunginkirjasto kuuluu Kymenlaakson kirjastojen yhteiseen KYYTI-tietojärjestelmään ja Kyyti-kirjastokimppaan.

## Kirjastotalo
Pääkirjaston rakennuksen suunnittelijoita olivat arkkitehdit Lauri Heinänen, Mikael Enegren ja Juha Rouhiainen. Rakennuksen pinta-ala on 6&nbsp;000&nbsp;m², josta kirjaston osuus on 4&nbsp;500&nbsp;m². Rakennuksessa toimii Kotkan kaupunginarkisto ja aiemmin myös Kotkan seudun musiikkiopisto. Kirjastossa sijaitsee useita opiskeluun, esiintymisiin tai kokoontumisiin sopivia tiloja.

Käytettävissä on erilaisia tiloja alkaen pienestä tutkijanhuoneesta useamman sadan hengen auditorioon. Käytettävissä on myös musiikin ja kuvan editointitila, erilaisten analogisten aineistojen digitointimahdollisuus sekä kaksi 3D-tulostinta. Kirjaston asiakkaita palvelee Café Sonetti.

Kirjastossa on erilaisia varattavia tiloja 2-250 hengelle. Mediatila on 40 henkilölle tarkoitettu monitoimitila, jossa varusteina ovat tietokone, esityslaitteet, DVD-/Blu-ray-soitin ja fläppitaulu. Ala-aulan ja 2. kerroksen näyttelytilat varataan kirjaston kautta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* KYYTI-kirjastot
* Kotkan kirjastot
Peitepuikko

**Peitepuikko** on kosmetiikkatuote, joka on tarkoitettu ihon epäpuhtauksien (esimerkiksi finnien) peittämiseen ja tummiin silmänalusiin. Peitepuikko muistuttaa ulkonäöltään normaalia huulipunaa, joskin se on ihonväristä. Peitepuikkoja on monia eri sävyjä. Joskus peitepuikkoa levitetään myös huulille luomaan niin sanotut nudehuulet. Osa peitepuikoista sisältää ihoa hoitavia aineita.
Jacinto Quincoces

**Jacinto Fernández de Quincoces y López de Arbina** (17. heinäkuuta 1905 Barakaldo, Vizcayan maakunta, Espanja – 10. toukokuuta 1997 Valencia, Valencian maakunta, Espanja) oli espanjalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. 

Quincoces oli yksi aikansa tunnetuimpia puolustajia. Hän edusti pelaajaurallaan Alavésia ja Madridia (nykyisin Real Madrid), joista jälkimmäisessä hän voitti kahdesti sekä Espanjan pääsarjamestaruuden että Espanjan cupin. Quincoces pelasi myös 25 maaottelua Espanjan maajoukkueessa vuosina 1928–1936, ja kuului joukkueen kokoonpanoon Italiassa järjestetyissä vuoden 1934 MM-kilpailuissa.

Valmentajaurallaan Quincoces valmensi neljää eri espanjalaista seurajoukkuetta. Hän myös valmensi maajoukkuetta kahden ottelun ajan vuonna 1945. Kaudella 1945–1946 hän voitti Real Madridin valmentajana kolmannen cup-mestaruutensa. Viimeksi Quincoces valmensi Valenciaa kaudella 1959–1960, ja Valenciassa hän myös kuoli vuonna 1997.

## Aiheesta muualla
* Quincoces Real Madridin virallisen sivuston Jugadores de Leyenda -osiossa 
* Quincocesin pelaajatilastot Espanjan maajoukkueessa 
* Quincocesin valmentajatilastot Espanjan maajoukkueessa  
* Quincocesin pelaajatilastot Primera Divisiónissa 
* Quincocesin valmentajatilastot Primera Divisiónissa
Suzie Q

**Suzie Q** on laulaja-kitaristi Dale Hawkinsin tekemä kappale. Myös Jewel/Paula Recordsin omistaja Stan Lewis ja Eleanor Broadwater ovat olleet osallisia kappaleen kirjoittamisessa.

## Cover-versioita

The Rolling Stonesin versio on albumeilla *[[12 X 5]]* (Julkaistu vuonna 1964 Yhdysvalloissa) ja *[[The Rolling Stones No. 2]]* (Julkaistu vuonna 1965 Isossa-Britanniassa). Kappaleen kesto on 1:51.

Creedence Clearwater Revivalin versio on vuonna 1968 julkaistulla debyyttialbumilla *[[Creedence Clearwater Revival (albumi)|Creedence Clearwater Revival]]*. Kappaleen kesto on 8:36.

## Lähteet

* http://www.songfacts.com/detail.php?id=425
Evan Sabara

**Evan Sabara** (s. 14. kesäkuuta 1992 Torrance, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti erikoispalkinnon Young Artistin loistavasta ääninäyttelystä, jonka Sabara jakoi yhdentoista muun näyttelijän kanssa elokuvassa Napapiirin pikajuna.

Sabaran näyttelijä ura alkoi televisiosarjasta *[[Teho-osasto (televisiosarja)|Teho-osasto]]*, jossa hän esiintyi vuonna 1998. Tämän jälkeen Sabara on tehnyt äänirooleja muutamiin animaatioelokuviin ja tehnyt vierailevia esiintymisiä televisiosarjoissa kuten *[[Amyn lailla]]* ja *[[Veljemme on nero]]*. Hän teki myös stuntteja elokuvaan *[[Spy kids 2 – Kadotettujen unelmien saari]]*. Parhaiten Sabara kuitenkin tunnetaan vuoden 2004 *[[Batman (vuoden 2004 animaatiosarja)|Batman]]*-animaatiosta, jossa hän ääninäytteli Robinia.
Lotta (täsmennyssivu)

**Lotta** tarkoittaa seuraavia:

* Lotta, naisen etunimi
* Lotta, Astrid Lindgrenin satuhahmo
* lotta, Lotta Svärd -järjestön jäsen
* M/91-24, kutsumanimeltään Lotta-kivääri, suomalainen ase
* Tomi Lotta (s. 1976), suomalainen voimamies
* Lotta, Murmanskista Suomen rajalle johtava valtatie
* Lotta, rajanylityspaikka Venäjän ja Suomen rajalla vastapäätä Raja-Jooseppia

**Muita:**

Lotta liittyy myös seuraaviin:

* *[[Lotta ystäväni]]*, yhdysvaltalainen elokuva
* *[[Lotta-veitikka]]*, Hilja Valtosen näytelmä
* *[[Keksijäkylän Lotta]]*, virolainen animaatioelokuva.
Isojuovanapsija

**Isojuovanapsija** (*Mecocerculus leucophrys*) on tyrannien heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin nimesivät Alcide d'Orbigny ja Frédéric de Lafresnaye vuonna 1837.

## Koko ja ulkonäkö
Yläpuolelta ruskea ja alapuolelta kellanvalkea pikkulintu, jolla on pitkähkö pyrstö. Kurkku ja silmäkulmanjuova ovat puhtaanvalkoiset.

Lajista on aikojen kuluessa esitetty 12 alalajia.

## Esiintyminen
Isojuovanapsija elää Etelä-Amerikassa Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Lajin asuma-alue on laajuudeltaan noin 880&nbsp;000 neliökilometriä. Sen kanta on elinvoimainen.

## Elinympäristö
Trooppiset ja subtrooppiset kosteat vuoristometsät.

## Ravinto
Hyönteissyöjä.

## Lähteet
* Kuva

### Viitteet
Sylvester-mitali

**Sylvester-mitali** (Sylvester Medal) on pronssinen mitali, jonka Royal Society myöntää joka toinen vuosi (vuoteen 2009 asti joka kolmas vuosi) jollekulle matemaattisen tutkimuksen kehittämisestä. Mitali myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1901. Mitali on nimetty brittiläisen matemaatikko James Joseph Sylvesterin mukaan.

## Sylvester-mitalistit

* 1901 – Henri Poincaré
* 1904 – Georg Cantor
* 1907 – Wilhelm Wirtinger
* 1910 – Henry Frederick Baker
* 1913 – James Whitbread Lee Glaisher
* 1916 – Jean Gaston Darboux
* 1919 – Percy Alexander MacMahon
* 1922 – Tullio Levi-Civita
* 1925 – Alfred North Whitehead
* 1928 – William Henry Young
* 1931 – Edmund Taylor Whittaker
* 1934 – Bertrand Russell
* 1937 – Augustus Edward Hough Love
* 1940 – Godfrey Harold Hardy
* 1943 – John Edensor Littlewood
* 1946 – George Neville Watson
* 1949 – Louis Joel Mordell
* 1952 – Abram Samoilovitch Besicovitch
* 1955 – Edward Charles Titchmarsh
* 1958 – Maxwell Herman Alexander Newman
* 1961 – Philip Hall
* 1964 – Mary Lucy Cartwright
* 1967 – Harold Davenport
* 1970 – George Frederick James Temple
* 1973 – John William Scott Cassels
* 1976 – David George Kendall
* 1979 – Graham Higman
* 1982 – John Frank Adams
* 1985 – John Griggs Thompson
* 1988 – Charles T. C. Wall
* 1991 – Klaus Friedrich Roth
* 1994 – Peter Whittle
* 1997 – Harold Scott Macdonald Coxeter
* 2000 – Nigel James Hitchin
* 2003 – Lennart Carleson
* 2006 – Peter Swinnerton-Dyer
* 2009 – John M. Ball
* 2010 – Graeme Segal
* 2012 – John Toland
* 2014 – Ben Green
* 2016 – Timothy Gowers
* 2018 – Dusa McDuff
* 2019 – Peter Sarnak
* 2020 – Bryan John Birch

## Lähteet
*

## Aiheesta muualla
* Royal Society: Sylvester Medal
Norman Corwin

**Norman Lewis Corwin** (s. 3. toukokuuta 1910 – 18. lokakuuta 2011 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. 

Corwin syntyi juutalaiseen sukuun Bostonissa Massachusettsissa. Hänen suvussaan on esiintynyt poikkeuksellista pitkäikäisyyttä; sen lisäksi, että Norman Corwin itse vietti 100-vuotispäiväänsä toukokuussa 2010, hänen Emil-veljensä jäi eläkkeelle 98 vuoden iässä ja isä Samuel oli kuollessaan peräti 112-vuotias. Corwinin vanhemmilla oli kaikkiaan neljä lasta.

Corwin aloitti työnsä lehdistössä. Hän muutti vuonna 1936 New Yorkiin ja nousi pian julkisuuteen radiotyöstään. Hänen tunnetuimpia radiokuunnelmiaan on *On a Note of Triumph* (ensiesitys 8. toukokuuta 1945). Hän kirjoitti myös kaksi Broadway-näytelmää, *The Rivarly* (1959) ja *The World of Carl Sandburg* (1960). Vuonna 2005 valmistui Corwinin elämään perustuva Oscar-palkittu dokumenttielokuva *A Note of Triumph: The Golden Age of Norman Corwin*.

Radio-ohjelmien ja näytelmien lisäksi Corwin teki käsikirjoituksia myös elokuviin, kuten Irving Stonen Vincent van Goghia käsittelevään elämäkerralliseen romaaniin pohjautuva *[[Hän rakasti elämää]]* (1956). Hän oli tästä työstään parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-ehdokas. Hänelle on myönnetty kaksi Peabody Awardia, Emmy-palkinto ja Golden Globe.

Corwinista tuli 12. toukokuuta 1990 Lincoln Collegen kunniatohtori ja vuonna 1993 Radio Hall of Famen jäsen. Vanhuutensa päivinä Corwin asui Los Angelesissa ja luennoi viimeiseen saakka Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän oli vuodesta 1947 naimisissa näyttelijä Katherine Locken (k. 1995) kanssa. Kirjailija Philip Roth sai nuorena vahvoja vaikutteita Corwinin kuunnelmista, kuten myös hänen luomansa hahmo Alex Portnoy. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Irving Stone

**Irving Stone** (14. heinäkuuta 1903 – 26. elokuuta 1989) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Häntä on kutsuttu elämäkertahistorian lajityypin luojaksi, ja hänen elämäkerrallisten romaaniensa aiheina ovat muun muassa Vincent van Gogh, Michelangelo, Charles Darwin, Camille Pissarro, Sigmund Freud ja John Adams. Teokset ovat kokonaisvaltaisia ja tunnepitoisia kuvauksia päähenkilöistään ja heidän sielunmaisemastaan, ja ne perustuvat hyvin tarkkaan tutkimustyöhön.

## Elämä ja ura
Irving Stonen oikea nimi oli Irvin Tenenbaum. Hän syntyi Kaliforniassa ja valmistui Etelä-Kalifornian yliopistosta maisteriksi vuonna 1924.

Stonen esikoisteos on taidemaalari Vincent van Goghista kertova elämäkertaromaani *Hän rakasti elämää* (*Lust for Life*, 1934). Van Goghin veljelleen kirjoittamiin kirjeisiin perustuva muotokuva vie lukijan hyvin lähelle Van Goghin työskentelytapaa. Kirjasta tehtiin vuonna 1956 suosittu samanniminen elokuva. Stone kokosi lähdemateriaalina käyttämänsä kirjeet myöhemmin yhteen kirjaksi *Kirjeitä veljelleni* (1937).

Stonen toinen suurteos, kuvanveistäjä Michelangelon elämäkerta *Michelangelo* (*The Agony and the Ecstasy*) ilmestyi vuonna 1961. Romaania valmistellessaan Stone asui useita vuosia Italiassa, missä hän työskenteli marmorilouhoksessa ja opetteli itse työstämään marmoria. Romaanista tehtiin Hollywood-elokuva *[[Tuska ja hurmio]]* (1965). Stone julkaisi myös romaania varten käännättämänsä Michelangelon 495 kirjettä erillisenä kirjana.

Stonea avusti kirjojensa tutkimustyössä Kalifornian yliopiston kirjaston päätutkija Esther Euler, jolle moni Stonen kirjoista on omistettu. Stonen vaimo Jane toimitti miehensä kirjat julkisuuteen.

## Suomennettuja teoksia
### Elämäkertaromaanit
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Muut teokset
* 

## Lähteet
Somero soikoon -sävellys- ja sanoituskilpailu

**Somero soikoon -sävellys- ja sanoituskilpailu** on Somerolla *Somero soikoon* -tapahtuman yhteydessä somerolaisten muusikkojen ja kevyen musiikin säveltäjien Unto Monosen ja Rauli "Badding" Somerjoen muistoksi vuosittain järjestettävä sävellys ja sanoituskilpailu, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2001.

## Voittajat

2002
”Jäätä ja Tuhkaa”
säv. Jyrki Telilä, Tampere
san. Juha Takanen, Vantaa

2003
”En ole hän”
säv. Jorma Toiviainen Kerava
& Timo Forsström Kerava
san. Jorma Toiviainen

2004
Ensimmäinen mulle
säv. san. Kai Tapani, Tammisaari

2005
Toisella tähdellä
säv. ja san. Juha Takanen , Vantaa

2006
Oljenkorsia ruutupaidassa
säv. Kikka Laitinen & Janne Halmela
san. Kikka Laitinen, Tikkakoski

2007
Maailmanloppu
säv. Kai Jämsä, Itäsalmi
san. Kaje Komulainen, Kokkola

2008
Kaksi tähtee
säv. Teemu Harjunkari, Vääksy
san. Sana Mustonen, Renko

2009 Kaunis tähkäpää
säv. Janne Saksa, Hämeenlinna
San. Sana Mustonen, Renko

2010 Kiertolainen
säv. Jonas Olsson, Kokkola
san. Kaje Komulainen, Kokkola

2011 Ilman sua
säv. Petri Somer, Helsinki
san. Lasse Wikman, Helsinki

## Lähteet
*
Saalistus

**Saalistus** eli **predaatio** tarkoittaa toisten eläinten, **saaliin**, tappamista ja syömistä. 

**Saalistajat** voidaan jakaa esimerkiksi sen mukaan, miten ne sijoittuvat ekologisessa pyramidissa. Autotrofeiksi kutsutaan eliöitä, jotka tuottavat kaikki tarvitsemansa orgaaniset yhdisteet epäorgaanisesta materiaalista ulkoisen energialähteen avulla. Autotrofeja kutsutaan myös ekosysteemin tuottajiksi, ja ne eivät kuulu saalistajiin. Yhteyttävät eliöt, kuten kasvit, ovat tällaisia tuottajia. 

Eliöt, jotka käyttävät ravinnokseen autotrofeja, kutsutaan toisenvaraisiksia eliöiksi eli heterotrofeiksi. Heterotrofit ovat ekosysteemin primaarisia kuluttajia ja autotrofien saalistajia. Kasvinsyöjäeläimet ovat tyypillisiä primaarisia saalistajia. Eliöitä, jotka käyttävät ravinnokseen heterotrofeja, kutsutaan puolestaan sekundaarisiksi kuluttajiksi ja vastaavasti sekundaarisiksi saalistajiksi. Leijonat ovat tyypillinen esimerkki sekundaarisista saalistajista. Kolmantena saalistajaluokkana ovat tertiääriset saalistajat, jotka voivat käyttää ravinnokseen joko primaarisia tai sekundaarisia saalistajia. Sekundaariset ja tertiaariset saalistajat saattavat osittain käyttää ravinnokseen myös autotrofeja.

Ravintoketjun huipulla olevaa saalistajaeliötä voidaan kutsua huippusaalistajaksi eli huippupedoiksi, jota mikään muu eliö ei käytä ravinnokseen (lukuun ottamatta mädättäjä-, lahottaja- tai raadonsyöjäeliöitä, jotka eivät kuulu saalistajiin). Esimerkiksi tiikerit tai krokotiilit ovat yleensä ekosysteemin huippusaalistaja, joilla ei ole luontaisia saalistajia. Huippusaalistaja voi myös menettää asemansa ravintoketjun huipulla, jos sen elinympäristö vaihtuu. Ihminen katsotaan usein kaikkiruokaisena huippusaalistajien joukkoon, sillä ihmiset eivät yleensä ole muiden eliöiden saalista ja vastaavasti ihminen kykenee tappamaan mitä tahansa muita huippusaalistajia.

Kasvikunnassa muun muassa lihansyöjäkasvit edustavat joko sekundaarisia tai tertiaarisia saalistajia. Eläinkunnassa termillä petoeläimet voidaan suomen kielessä tarkoittaa suppeasti vain tiettyä nisäkkäiden tieteellisen luokittelun lahkoa, Carnivora, vaikka saalistajia on runsaasti myös lintujen, matelijoiden ja kalojen joukossa. Saalistajan yleisen ja laajan määritelmän tarkennuksena voidaan lisäksi *varsinaisilla saalistajilla* tarkoittaa eliöitä, jotka aiheuttavat saaliseliön kuoleman käyttäessään niitä ravinnokseen. Esimerkiksi laiduntavat eläimet tai loiseläimet eivät kuulu tämän kapeamman määritelmän piiriin, mutta toisaalta esimerkiksi siemeniä syövät linnut kuuluvat siihen, sillä ne aiheuttavat kasvukelpoisen alkion menehtymisen.

Vaikka saalistajat ovat ekosysteemissa kuluttajaeliöitä, niillä on hyvin tärkeä rooli ekosysteemien dynamiikassa. Saalistajilla on taipumus lisätä elinympäristöjen monimuotoisuutta eli biodiversiteettiä, sillä ne voivat estää yksittäisen lajin pääsyä hallitsevaan asemaan ekosysteemissä. Saalistajien tuominen ekosysteemiin, jossa niitä ei aiemmin ole esiintynyt, tai niiden poistuminen elinympäristöstä voi vakavasti muuttaa ekosysteemin tasapainoa.

## Katso myös

* Eliöyhteisö
* Ravintoketju

## Kirjallisuutta
* 
*
Conanicut Island

**Conanicut Island** on saari Narragansettinlahdessa Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Saari on kytköksissä Rhode Islandin saarella sijaitsevaan Newportin kaupunkiin Claiborne Pell Newport Bridgen kautta, ja mantereella sijaitsevaan North Kingstownin kaupunkiin Jamestown-Verrazzano Bridgen kautta. Saaren pinta-ala on 24,46 neliökilometriä, ja siellä asuu noin 5&nbsp;600 ihmistä.
Sykloni (laite)

**Sykloni** on fluidien puhdistamiseen käytettävä laite. Siinä partikkeleita sisältävä kaasu tai neste saatetaan syklonikartiossa voimakkaaseen pyörimisliikkeeseen, jolloin ns. keskipakoisvoima erottaa raskaammat partikkelit kartion reunoille, joita myöten ne kerääntyvät syklonin pohjalle. 

## Käyttö

Sykloneita käytetään muun muassa hiekkapuhalluksessa, jauhemaalauksessa ja muissa teollisuusprosesseissa, joissa ilmaa halutaan puhdistaa pölystä. 

Saha- ja puutyöteollisuudessa syklonilla puuntyöstöstä syntyneet puru, höylänlastut ja sahajauho imetään tätä varten rakennettua putkistoa pitkin pois puuntyöstökoneista ja puhalletaan sykloniin, jossa puru ja lastujäte erotetaan ilmasta erillisiin säiliöihin.

Kiertopetikattiloissa syklonilla erotetaan savukaasuista niiden mukaan pedistä lähtenyt hiekka, joka sitten palautetaan takaisin petiin.

## Rakenne

Perinteisen ilmanpuhdistukseen käytettävän pystysyklonin osat ovat seuraavat:
;Dirty Air 
: Puhdistettava ilma. 
;Inlet 
: Sisääntuloputki. 
;Gas Outlet Tube 
: Puhtaan ilman ulostuloputki. 
;Cleaner Air 
: Puhdistettu ilma. 
;Cyclone Body 
: Syklonilieriön / -kartion runko. 
;Conical Section 
: Pohjakartio. 
;Dirt 
: Ilmasta poistettu kiinteä aines.
Sacred Warrior

**Sacred Warrior** on yhdysvaltalainen kristillinen power metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1988 Chicagossa, Illinoisissa. Yhtyeen musiikkia verrattiin usein Queensrÿchen tai Metal Churchin tuotantoon. Sacred Warrior julkaisi neljä täyspitkää albumia Intense Records -levy-yhtiöllä ennen kuin se hajosi vuonna 1992.

## Historia
Sacred Warriorin jäsenet olivat aluksi ei-kristillisessä yhtyeessä nimeltä Nomad. Sen jälkeen kun laulaja Bruce Swift tuli uskoon, hän saattoi Nomadin jäsenet Tony Velasquezin ja Rey Parron samalle tielle. Swift saattoi uskoon myös Rick Maciaksen, joka oli ollut eteisvahtimestari eräässä yöklubissa.

Ensimmäistä albumia *Rebellion* pidetään Sacred Warriorin kaikista julkaisuista parhaimpana. *Master's Command* -albumilla vierailee Vengeance Rising -yhtyeen johtohahmo Roger Martinez, joka laulaa kaksistaan Rey Parron kanssa. Sacred Warriorin paluukonsertti Cornerstone-festivaaleilla vuonna 2001 äänitettiin ja julkaistiin cd:llä.

## Diskografia
*1988: Demo
*1988: *Rebellion*
*1989: *Master's Command* (arvostelu: *[http://www.crossrhythms.co.uk/products/SacredWarrior/MastersCommand/11369/ Cross Rhythms]*)
*1990: *Wicked Generation* (arvostelu: *[http://www.crossrhythms.co.uk/products/SacredWarrior/WickedGeneration/11032/ Cross Rhythms]*)
*1991: *Obsessions* (arvostelu: *[http://www.crossrhythms.co.uk/products/SacredWarrior/Obsessions/28581/ Cross Rhythms]*)
*1993: *Classics*
*2001: *Live at Cornerstone 2001*
*2013: *Waiting in Darkness*

## Jäsenet
*Rey Parro &ndash; laulu
*Rick Macias &ndash; koskettimet (1988-1989)
*Bruce Swift &ndash; kitara
*Tony Velasquez &ndash; rummut
*Steve Watkins &ndash; bassokitara
*John Johnson &ndash; kitara (1989-1992)

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Sacred Warriorin viralliset sivut

*
*Sacred Warrior  BNR Metal -sivustolla
*Sacred Warrior No Life 'til Metal -sivustolla
*Sacred Warrior Metal Metropolis -sivustolla
Alcide d’Orbigny

**Alcide Charles Victor Marie Dessalines d'Orbigny** (6. syyskuuta 1802, Couëron, Loire-Atlantique, Ranska –30. kesäkuuta 1857, Pierrefitte-sur-Seine) oli ranskalainen luonnontieteilijä.

Hänen isänsä Charles Marie d'Orbigny (1770–1856) oli laivalääkäri ja luonnonharrastaja. Perhe muutti La Rochelleen 1820, jossa d'Orbigny kiinnostui meren elävistä ja erityisesti mikroskooppisen pienistä huokoseläimistä. Jälkimmäiset hän nimesi *Foraminifera*ksi. Pariisissa d'Orbignysta tuli Georges Cuvierin ja L.-A. Cordierin oppilas. Lopun ikäänsä hän seurasi Cuvierin oppia ja vastusti Lamarckin kehitysoppia.

Pariisin luonnonhistorian museon lähettämänä d'Orbigny matkusti ja tutki laajasti Etelä-Amerikkaa 1826–1834. Hän kävi Brasiliassa, Argentiinassa, Paraguayssa, Chilessä, Boliviassa ja Perussa. Hän palasi Ranskaan mukanaan valtava, yli 10&nbsp;000 luonnonhistoriallisesta näytteestä koostuva kokoelma. Osan lajeista hän nimesi ja kuvaili teoksessaan *La Relation du Voyage dans l'Amérique Méridionale*, 10 vol. Hänen aikalaisensa Charles Darwin kutsui tätä kirjaa erääksi 1800-luvun tieteen suurista monumenteista. Osan lajeista kuvailivat museon muut eläintieteilijät.

1840 d'Orbigny ryhtyi järjestelmällisesti kuvailemaan Ranskan fossiileja ja julkaisi kahdeksanosaisen teoksen *La Paléontologie Française*. Toisen suuren työnsä, *Prodrome de Paléontologie Stratigraphique*n, d'Orbigny julkaisi 1849. Hän kuvaili siinä lähes 18&nbsp;000 näytettä. Vuonna 1853 d'Orbignya tuli Pariisin luonnonhistorian museon paleontologian professori. Oppituoli perustettiin varta vasten häntä varten.

D'Orbigny kuvaili ensimmäisenä geologiset ajanjaksot. Hän määritteli lukuisia yhä käytössä olevia geologisia luokkia, kuten *Toarcian, Callovian, Oxfordian, Kimmeridgian, Aptian, Albian ja Cenomanian.*

Linnuista hän nimesi muun muassa isojuovanapsijan (*Mecocerculus leucophrys*).

## D'Orbignyn mukaan nimetyt eliöt
* *Nerocila orbignyi* (Guérin, 1832)
* *Alcidia* (Bourguignat, 1889)
* *Ampullaria dorbignyana* (Philippi, 1851)
* *Pinna dorbignyi* (Hanley, 1858)
* *Haminoea orbignyana* (A. de Férussac, 1822)
* *Sepia orbignyana* (Férussac, 1826).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
*
Karmiel

**Karmiel** () on kaupunki Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Kaupunki on perustettu vuonna 1964, ja sen asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 46&nbsp;124. Kaupunki on juutalainen keskittymä muuten paljolti vähemmistöjen asuttamalla alueella. 

## Maantiede

Karmiel sijaitsee rannikon Akkosta kohti Safedia kulkevan tien varrella. Matkaa Akkoon on noin 45 kilometriä ja Tiberiakseen 22 kilometriä. Kaupungista pohjoiseen kohoavat Pohjois-Galilean vuoret ja etelässä puolestaan Ala-Galilean vuoret. Alueen korkeus merenpinnasta on noin 250 metriä. Alueen ilmastoa on kuvailtu kuivaksi ja miellyttäväksi. Karmelia on maisemoitu voimakkaasti ja kaupungissa sijaitsee useita puistoja ja puutarhoja.

## Historia
Karmielin perustaminen oli osa Israelin valtion laajempaa hanketta kehittää Keski-Galilean aluetta. Tarkoitus oli rakentaa lähistön arabi- ja juutalaiskyliä palveleva kaupunkikeskus. Rakennustyöt paikalla alkoivat vuonna 1963 ja ensimmäiset asukkaat saapuivat vuonna 1964. Seuraavana vuonna karmielin asukasluku oli jo 1&nbsp;740. Kunnan aseman se sai vuonna 1984. Karmiel on sittemmin kasvanut tasaiseen tahtiin. Kasvun myötä sen hallinnollista aluetta on laajennettu ja uusia asuinalueita on rakennettu.

## Väestö
Karmielin asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 46&nbsp;124. Noin 60&nbsp;& paikallisista on syntynyt Israelissa ja loput ovat maahanmuuttajia eri puolilta maailmaa. Erityisen paljon muuttajia on tullut entisen Neuvostoliiton alueelta. Ennen karmielin perustamista alue oli pääasiassa eri vähemmistöjen asuttamaa. Virallisten lukujen mukaan arabit muodostavat noin 2,5&nbsp;% väestöstä, mutta joidenkin tutkijoiden mukaan oikeampi lukema saattaa olla 10–15&nbsp;%.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kaupungin viralliset sivut
Punatammi

**Punatammi** (*Quercus rubra*) on tammien (*Quercus*) sukuun kuuluva puu, jonka luontaiseen esiintymisalueeseen kuuluvat Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltojen koillisosat ja Kanadan kaakkoisosat.

## Kuvaus

Punatammi voi saavuttaa jopa 43 metrin korkeuden, mutta kasvaa yleensä noin 25–28 metriä korkeaksi. Hyvällä kasvupaikalla se kasvaa nopeasti. Rungon halkaisija on 50–100 senttimetriä. Lehdet ovat pituudeltaan 12–20 senttimetriä ja teräväliuskaisia. Lehdet saavat parhaimmillaan punaisen syysvärityksen. Tammenterhot kypsyvät kahdessa vuodessa. Punatammi voi elää jopa 500-vuotiaaksi.

## Käyttö
Punatammi on Pohjois-Amerikassa tärkeimpiä puutavaraksi kasvatettavia puita. Sitä käytetään myös laajalti koristekasvina ja se on levinnyt paikoin luontoon normaalin levinneisyysalueensa ulkopuolella. Suomessa se menestyy piha- ja puistopuuna maan eteläosissa.

## Lähteet
Adrián Annus

**Adrián Annus** (s. 28. kesäkuuta 1973 Szeged, Unkari) on unkarilainen moukarinheittäjä.

Annus sijoittui 1992 Soulin nuorten MM-kisoissa moukarissa yhdenneksitoista tuloksella 63,18. Neljä vuotta myöhemmin hän karsiutui Atlantan olympialaisissa heitettyään 73,68. Budapestin EM-kisoissa 1998 hän oli kahdeksas tuloksella 77,29. Hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 ja heitti yhdeksänneksi Edmontonin MM-kisoissa 2001 tuloksella 78,10. Vuonna 2002 hän voitti Unkarin-mestaruuden sekä EM-kultaa Münchenin EM-kisoissa 81,17 metriä kantaneella heitolla. Kauden lopussa hän sijoittui GP-finaalissa toiseksi ja voitti yleisurheilun maailmancupin.

Annus voitti 2003 jälleen Unkarin-mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän voitti MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa. Kauden lopussa hän voitti  tuloksella 82,10. Annus heitti pisimmälle Ateenan olympialaisissa 2004, mutta kilpailun jälkeen hänen virtsanäytteensä havaittiin kuuluvan eri henkilölle kuin Annus. Kun Annus vielä kieltäytyi uusintatestistä, hänet hylättiin.

## Ennätykset
* Kuulantyöntö: 16,87 (1999)
* Kiekonheitto: 50,16 (1995)
* Moukarinheitto: 84,19 (2003)

## Lähteet
Astfeldin taistelu

**Astfeldin taistelu** käytiin vuonna 552 langobardien ja gepidien välillä. Langobardit voittivat kuninkaansa Audoinin johdolla.
Sabira Ståhlberg

**Sabira Ståhlberg** (s. 1969) on suomalainen ja suomenruotsalainen kirjailija ja tutkija. Hänet tunnetaan Suomessa etenkin selkokirjailijana. Ståhlberg on kirjoittanut yli 20 selkokirjaa ja ollut luennoimassa aiheesta myös ulkomailla asti. Ståhlberg ja opinto-ohjaaja/kuvittaja Maria Viitasalo perustivat yhdessä vuonna 2015 Bokpil-projektin, joka nykyään julkaisee selkokirjoja usealla kielellä. Ståhlberg on tataaritaustainen. Hänen isoisänsä oli poliittinen aktivisti Hasan Kanykoff.

## Teoksia
*K.E. Ståhlberg. Fotograf, filmskapare och entreprenör, Svenska litteratursällskapet i Finland, 2013
* Filip och tunneln, Filip och båten, Filip och flyget, Filip i djurparken, Lärum 2006-2012
* Molnvandraren, Basam Books, 2006
*Pilvivaeltaja, Basam Books, 2006
*Sultanens auberginer, recept och matminnen från hela världen, Stina Katchadourianin kanssa, Schildts, 2003
*Sulttaanin salaatti, reseptejä ja ruokamuistoja maailmalta, Stina Katchadourianin kanssa, Schildts, 2003
*Miranda, Lärum 2001

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sabira Ståhlbergin kotisivu
* Youtube kanava
* Bokpil
* Journal of Endangered Languages - SABIRA STAHLBERG & FAZILE NASRETDIN
* Pilvivaeltaja (2006)
* Johanna Domokos: On semantic and semiotic multilingualism in earlier and latest works of Sabira Ståhlberg and Tzveta Sofronieva.
Pinja

**Pinja** (*Pinus pinea*) on mäntyjen (*Pinus*) sukuun kuuluva havupuu, jonka alkuperäistä esiintymisaluetta on Etelä-Eurooppa. Pinjan syötäviä siemeniä on käytetty hyödyksi jo esihistoriallisilta ajoilta. Sitä käytetään nykyisin myös koristekasvina ja voidaan kasvattaa bonsai-puuna.

## Kuvaus
Pinja voi kasvaa 25 metriä korkeaksi, mutta jää useimmiten 12–20 metrin mittaiseksi. Puun kasvutavalle on tyypillistä sateenvarjon muoto, jossa lyhyen rungon päässä on leveä tasaisesti kaartuva tai lähes tasainen latvus. Kävyt ovat 8–15 cm pitkiä, ja siementen valmistuminen kestää 36 kuukautta. Siemenet ovat suuria, väriltään vaaleanruskeasta valkoiseen ja 2 cm pitkiä. Niissä on surkastunut 4–8 mm:n pituinen siipi, joka karisee herkästi pois. Siipi on tehoton tuulilevitykseen, ja siemeniä levittävätkin eläimet, kuten siniharakka (*Cyanopica cyanus*).

## Levinneisyys
Pinja on alun perin kotoisin luultavasti Pyreneiden niemimaalta. Välimeren alueella sitä on kuitenkin kasvatettu siementen vuoksi jo niin kauan, että se on levinnyt luontoon, ja sitä pidetään usein alkuperäisenä lajina. Siemenillä on käyty myös kauppaa jo varhain. Noin vuodesta 1700 lähtien pinjoja on viety myös muille välimerenilmastoa muistuttaville alueille, kuten Kaliforniaan, Etelä-Afrikkaan ja Australiaan. Länsi-Euroopassa se voi selvitä Etelä-Skotlannissa saakka ja Yhdysvaltain itärannikolla New Jerseyssä saakka.

## Siementen ravintokäyttö
Pinjansiemeniä syödään paitsi sellaisenaan, myös paahdettuina ja jauhettuina esimerkiksi pestokastikkeessa. Niiden makua pidetään erityisen hienostuneena.

## Tuholaiset
Vuonna 2014 pohjoisamerikkalainen mäntykilpikirva (*[[Toumeyella parvicornis]]*) kulkeutui Italian länsirannikolle todennäköisesti lastilaivan mukana. Luontaisen vihollisen puuttuessa se on levinnyt vähitellen pohjoiseen aina Roomaan asti, jossa vuonna 2021 arviolta neljä viidestä pinjasta, joita on kaupungissa kymmeniätuhansia, kärsi tuholaisesta ja oli siksi näivettymässä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: ''Pinus pinea''  
* Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): ''Pinus pinea'' (stone pine)
Boracay

**Boracay** on pieni saari Filippiineillä noin 315 kilometriä Manilasta etelään Visayasin saariryhmän läntisellä alueella Panayn saaren luoteiskärjessä. Saari on yksi Filippiinien suosituimmista matkailukohteista. Saaren kaksi merkittävintä nähtävyyttä ovat *Valkoinen ranta* ja *Bulabog*-ranta, jotka sijaitsevat saaren vastakkaisilla puolilla. Valkoisen rannan hiekka on hienoa ja valkoista, ja se on saaren suosituin uimaranta. Se on noin neljä kilometriä pitkä, ja sen varrella on hotelleja, ravintoloita ja muita liikkeitä.

Saari ja rantavedet ovat roskaantuneet turistien vuoksi, ja rakentaminen on ollut hallitsematonta, ja siksi se suljettiin puoleksi vuodeksi vuonna 2018 siivoustoimien ajaksi. Saarella kävi esimerkiksi vuonna 2017 noin kaksi miljoonaa turistia. Saaren noin 40&nbsp;000 asukasta saavat elantonsa lähinnä turismista.


Ph locator map panay.png|Panay-saaren sijainti Filippiineillä
Boracay_sketch_map.png|Boracayn kartta
Puka beach.jpg|Puka Beach saaren pohjoisrannalla
Boracay White Beach in day (985286231).jpg|White Beach


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luettelo Aisnen kunnista

Tämä on **luettelo [[Aisne]]n departementin kunnista** Ranskassa. Departementissa on 816 kuntaa. 

* (CASQ) Saint-Quentinin agglomeraatio, luotu vuonna 2000.
* (CAS) Soissonsin agglomeraatio, luotu vuonna 2000.
Vicente de Lima

**Vicente de Lima** (s. 4. kesäkuuta 1977 Currais Novos) on brasilialainen pikajuoksija.

De Lima karsiutui Sevillan MM-kisoissa 1999 100 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 10,36. Seuraavana vuonna hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa 100 metrin alkuerissä ajalla 10,31, mutta oli kisoissa mukana Brasilian joukkueessa, joka sai olympiahopeaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 hän karsiutui 60 metrin välierissä ajalla 6,70. Myöhemmin samana vuonna Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli mukana voittamassa pikaviestissä MM-hopeaa.

De Lima karsiutui Ateenan olympialaisissa 2004 100 metrin välierissä ajalla 10,28. Seuraavana vuonna hän voitti Brasilian mestaruudet 100 ja 200 metrin juoksussa. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän sijoittui seitsemänneksi 60 metrillä ajalla 6,62. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Ibero-Amerikan mestaruuden 100 metrillä ajalla 10,22, mutta karsiutui samoissa kisoissa 200 metrin alkuerissä ajalla 21,37. Osakan MM-kisoissa 2007 hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän sijoittui 60 metrillä viidenneksi. Saman vuoden Pekingin olympialaisissa hän eteni 100 metrillä toisiin alkueriin.  Pikaviestissä hän juoksi Brasilian joukkueessa, joka sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi lopulta vuonna 2018 virallisesti pronssimitalille kun Jamaikan joukkue hylättiin Nesta Carterin dopingkäryn takia.

Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 De Lima karsiutui 60 metrin välierissä.

## Henkilökohtaiset ennätykset
* 50 metrin juoksu: 5,75 (2009)
* 60 metrin juoksu: 6,58 (2008)
* 100 metrin juoksu: 10,13 (2004)
* 200 metrin juoksu: 20,39 (2004)

## Lähteet
Selyf ap Cynan

**Selyf ap Cynan** tai **Selyf Sarffgadau**,  tarkoittaa taistelukäärmettä, (s. 571 Powys, Wales – k. 616) oli Powysin kuningas ja kuningas Cynan Garwynin poika. Ulsterin aikakirjoissa häntä kutsutaan Ulsterin annaaleissa brittien kuninkaaksi, luultavasti siksi että hän komensi useampaa yhtynyttä kelttikuningaskuntaa taistelussa Northumbriaa vastaan. Hän kaatui Ulsterin annaalien ja Walesin annaalien mukaan vuonna 616 Chesterin taistelussa.

## Lähteet
### Viitteet
BMW M51

**BMW M51** on suora-6 sylinterinen Diesel-moottori jonka on valmistanut BMWn tehdas Oberösterreich Upper Austrian Steyr Heinäkuusta 1991 Helmikuuhun 2000. Sen edeltäjä on BMW M21, ja seuraaja BMW M57.

## Yleistä

M51 on vesijäähdytteinen ja turboahdettu kuusisylinterinen rivimoottori, jossa on Bosch VP37-syöttöpumppu. Sylinteritilavuus on 2497cc ja puristussuhde is 22.0:1.

Joissakin moottoriversioissa on turboahtimen lisäksi välijäähdytin, ne voidaan tunnistaa *tds* merkistä. M51 on valuraudasta valmistettu moottori, jossa on yksi ketjuvetoinen yläpuolinen nokka-akseli ja kaksi venttiiliä per sylinteri. M21:een verrattuna M51:ssä on nostimia ja hydraulinen venttiilin säätö. Polttoaineen ruiskutusta ensimmäisissä moottoreissa ja kaikissa E36-malleissa ohjaa ECU Bosch DDE 2.1, joka korvattiin ensimmäisen teknisen tarkistuksen jälkeen DDE 2.2:lla. Tämä johtaa suurempaan vääntömomenttiin alhaisilla kierroksilla. Voiteluun käytetään SAE 5W-40 öljyä.

Käyttökohteet:
* 1991 - 1996 E36 325td (M51D25 UL)
* 1996 - 1998 E36 325td (M51D25TÜ UL)
* 1993 - 1996 E36 325tds (M51D25 OL)
* 1996 - 1998 E36 325tds (M51D25TÜ OL)
* 1992 - 1996 E34 525td (M51D25 UL)
* 1991 - 1996 E34 525tds (M51D25 OL)
* 1996 - 2000 E39 525tds (M51D25TÜ OL)
* 1996 - 2000 E39 525td (M51D25TÜ UL)
* 1996 - 2000 E38 725tds (M51D25TÜ OL)
* 1995 - 2001 Land Rover Range Rover 2.5 D/DSE
* 1995 - 2001 Opel Omega
* 1992 UMM Alter II (yksi esimerkki; moottori, vaihteisto ja elektroniikan asensi BMW Munich)

## Lähteet
Carnegie Art Award

**Carnegie Art Award** oli Pohjoismaiden suurin taidepalkinto. Se perustettiin tuomaan esiin ja kannustamaan pohjoismaisia taidemaalareita. Tapahtuma sai alkunsa 1998. Vuoteen 2002 asti palkinto jaettiin vuosittain. Vuodesta 2004 palkinto jaettiin kahden vuoden väliajoin. Siihen kuului Pohjoismaissa kiertävä näyttely, palkittuja taiteilijoita ja heidän työtään esittelevä kirja, taiteilijoista kertova elokuva, sekä rahapalkinto kolmelle taiteilijalle ja stipendi nuorelle taiteilijalle. Palkintojen suuruudet olivat: pääpalkinto miljoona Ruotsin kruunua (noin 110&nbsp;000 euroa), toinen palkinto 600&nbsp;000 (noin 64&nbsp;500 euroa) ja kolmas palkinto 400&nbsp;000 kruunua (noin 43&nbsp;400 euroa). Nuorelle taiteilijalle myönnetyn palkinnon suuruus oli 100&nbsp;000 Ruotsin kruunun (noin 10&nbsp;800 euroa). Esiteltävät taiteilijat valitsi asiantuntijalautakunta.

Palkinnon saaneet suomalaiset: 
* pääpalkinto 2004 Nina Roos, 2012 Heikki Marila
* toinen palkinto 1998 Nina Roos, 1999 Silja Rantanen, 2001 Carolus Enckell
* kolmas palkinto 2000 Petri Hytönen, 2001 Johan Scott, 2006 Petra Lindholm
* nuoren taiteilijan palkinto 1998 Jussi Niva, 2004 Elina Brotherus.

## Palkinnon lopetus

Palkinnon perusti pohjoismainen sijoituspankki AB Carnegie. Se ilmoitti helmikuussa 2014 päättäneensä lopettaa palkinnon. Pankki aikoo tukea kulttuuria jollain muulla tavoin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Carnegie Art Award 
*Officielt Nordisk NR brev
*Palkitut
Gillian O’Sullivan

**Gillian O'Sullivan** (s. 21. elokuuta 1976) on irlantilainen entinen kävelijä.

O'Sullivan sijoittui 1999 kävelyn maailmancupissa 20 kilometrin kävelyssä seitsemänneksikymmenenneksitoiseksi ajalla 1.42.20. Myöhemmin samana vuonna hän oli Sevillan MM-kisoissa matkan kolmaskymmenes ajalla 1.40.33. Seuraavana vuonna Sydneyn olympialaisissa hän käveli kymmenenneksi ajalla 1.33.10. Münchenin EM-kisoissa 2002 hän oli neljäs ajalla 1.28.46. Seuraavana vuonna hän voitti MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa ajalla 1.27.34. Vuonna 2004 hän käveli kävelyn maailmancupissa kahdeksanneksi.

O'Sullivan lopetti uransa huhtikuussa 2007 loukkaantumisten takia.

## Ennätykset
* 3&nbsp;000 metrin ratakävely: 12.34,71 (2000)
* 5&nbsp;000 metrin ratakävely: 20.02,60 (2002)
* 10&nbsp;000 metrin ratakävely: 45.28,75 (1998)
* 10 kilometrin kävely: 43.28 (2000)
* 20 kilometrin kävely: 1.27.22 (2003)

## Lähteet
Parasense

**Parasense** on venäläinen psytrance-duo, jonka muodostivat Alexey Kurkin ja Victor Zolotarenko (Zolod). Parasense on lyhenne sanoista "Paranoic Sensations". Duon toinen jäsen Victor Zolotarenko kuoli onnettomuudessa 4. tammikuuta 2006.

## Diskografia
**Past, Present, Future* (2003)
**Avangaro* (2003)
**Apple* (2001)
**Krakakot* (2000, EP)

## Lähteet

*Discogs: Parasense

## Aiheesta muualla
*Zolodin muistosivu
Topkapın palatsi

**Topkapın palatsi** () on Turkin Istanbulissa sijaitseva palatsi, joka toimi vuosina 1465–1853 Ottomaanien valtakunnan hallintopaikkana. Palatsin rakennustyöt aloitti sulttaani Mehmed II vuonna 1459. Sulttaani asui siellä vuoteen 1856, jolloin hän muutti Dolmabahçen palatsiin, jossa oli modernit mukavuudet, kuten juokseva vesi. Topkapiin jäi edelleen valtion toimintoja, kuten rahapaja ja kirjasto. Topkapin palatsi muutettiin museoksi vuonna 1924, ja sen alue on noin 80&nbsp;000 neliömetrin kokoinen. Se on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1985. Vuonna 2017 palatsin entisöinnin aikana löydettiin sulttaanien 1400–1500-luvuilla käyttämä kylpylä, hamam, joka suojattiin lasikuorella ja asetettiin yleisölle nähtäväksi.

Nimestään huolimatta Topkapi ei ole yksi palatsirakennus vaan laaja rakennuskompleksi, johon kuuluu neljä muurien ympäröimää sisäpihaa ja niiden sisällä puistojen ympäröimiä huviloita ja huvimajoja. Tärkeä osa Topkapia on haaremi, jossa on asunut tuhansia naisia ja eunukkeja. Koko palatsin väkiluku oli suurimmillaan noin neljätuhatta.

## Palatsialueen osat

### Ensimmäinen sisäpiha

Ensimmäiselle pihalle johtaa Hallitsijan portti (, johon myös Turkin hallituksesta käytetty nimitys ”Korkea portti” alkujaan viittasi.. Ensimmäisen sisäpihan merkittävimpiä nähtävyyksiä ovat Tervehdysten portti sekä Pyövelin lähde, jossa pyöveli pesi kätensä ja miekkansa mestauksen suoritettuaan.

### Toinen sisäpiha

Toisella sisäpihalla kuljeksivat aikoinaan riikinkukot ja gasellit. Vain sulttaani sai ratsastaa sen kivettyä polkua kolmannelle sisäpihalle. 
Toisella sisäpihalla sijaitsevat palatsin keittiörakennukset, leipomot ja tallit. Sulttaani käytti toista pihaa jakaakseen kansalle oikeutta.

### Kolmas sisäpiha

Kolmas sisäpiha on osa palatsialueen sisintä osaa, jossa sulttaani vietti aikaansa silloin, kun hän ei ollut haaremissaan. Haaremin lisäksi siellä sijaitsevat moskeija ja kirjasto. Kolmannelle sisäpihalle saivat tulla vain sulttaani, hänen perheenjäsenensä, palvelijansa ja kutsutut vieraat.

### Neljäs sisäpiha

Neljäs sisäpiha oli sulttaanin ja hänen perheensä käytössä. Siellä on erilaisia puutarha-alueita, huvimajoja ja terasseja. Siellä ovat myös henkilääkärin tilat ja palatsi-apteekki.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Alkio-opiston kulttuuriantropologian opiskelijoiden kollektiivinen Istanbulin opintomatkapäiväkirja 7.–14.4.2008 (Arkistoitu versio)
Hux Flux

**Hux Flux** on ruotsalainen psytrancea ja goatrancea yhdistelevä ryhmä, johon kuuluvat Denis Tapper ja Henric Fietz. Hux Flux perustettiin vuonna 1998. Jonas Bergvall, Jonas Pettersson ja Johan Krafft jättivät projektin *Cryptic Crunch* -albumin jälkeen, jonka jälkeen he ovat työskennelleet toisten projektien parissa, joita ovat mm. Logic Bomb ja Z-Man. Yhtye on julkaissut kaksi albumia, joista viimeisimmän vuonna 2003.

## Diskografia
### Albumit
**Cryptic Crunch* (Koyote Records 1999)
**Division By ZerØ* (Spiral Trax 2003)

### EP:t
**Lex Rex Perplex/ErrorHead* (2000)
**Reflux/Java Junkies* (1999)
**Motor* (2000)
**Time Slices/Perceptor* (1998)

## Lähteet
*Discogs: Hux Flux
Paul Gillmor

**Paul Eugene Gillmor** (1. helmikuuta 1939 Tiffin, Ohio – 5. syyskuuta 2007 Washington DC) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Ohiosta vuodesta 1989 kuolemaansa saakka.

Gillmor syntyi ja varttui Ohion osavaltiossa. Hän valmistui Old Fort High Schoolista 1957 ja hankki sen jälkeen lakimieskoulutuksen. Hän valmistui Ohio Wesleyan Universitystä ja Michiganin yliopistosta. Hän palveli ilmavoimissa nousten lopulta kapteeniksi. Hänellä oli vaimonsa Karenin kanssa viisi lasta.

Gillmor istui Ohion osavaltionsenaattorina vuodesta 1967. Hän oli vuonna 1986 ehdolla kuvernööriksi. Hän oli poliittisen uransa ohessa varakas pankinomistaja. Hänet löydettiin syyskuussa 2007 kuolleena Washington DC:n -asunnostaan kaaduttuaan portaissa. Hänen paikkansa edustajainhuoneessa otti 13. joulukuuta hänen oman edeltäjänsä Delbert L. Lattan poika Bob.

## Lähteet
Süreyya Ayhan

**Süreyya Ayhan Kop** (s. 6. syyskuuta 1978) on entinen turkkilainen 1&nbsp;500 metrin juoksija.

Ayhan karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 1&nbsp;500 metrin välierissä ajalla 4.09,42. Seuraavana vuonna hän juoksi Välimeren kisoissa toiseksi ja Edmontonin MM-kisoissa kahdeksanneksi ajalla 4.08,17. Münchenin EM-kisoissa 2002 hän voitti EM-kultaa ajalla 3.58,79. Kauden lopussa hän voitti yleisurheilun maailmancupin. Ayhan voitti MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa 2003. Myöhemmin samana vuonna hän voitti  ajalla 3.57,72.

Ayhan sai kesällä 2004 kahden vuoden kilpailukiellon testipakoilusta ja yrityksestä luovuttaa vierasta virtsaa dopingtestissä. Syyskuussa 2007 Ayhan jäi kiinni kielletyn aineen käytöstä ja sai elinikäisen kilpailukiellon. Toukokuussa 2008 Turkin urheiluliitto kuitenkin muutti kilpailukiellon nelivuotiseksi, mutta urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin kuitenkin palautti kilpailukiellon elinikäiseksi.

## Ennätykset
* 800 metrin juoksu: 2.00,64 (2000)
* 1 500 metrin juoksu: 3.55,33 (2003)

## Lähteet
Jacinto Convit

**Jacinto Convit García** (11. syyskuuta 1913 Caracas – 12. toukokuuta 2014 Caracas) oli venezuelalainen tutkijalääkäri, joka tunnetaan varsinkin lepraa ja leishmaniaasia koskevasta työstään.

Convit valmistui lääketieteen tohtoriksi Venezuelan keskusyliopistosta 27. syyskuuta 1938. Hän sai vaimonsa Rafaelan kanssa neljä lasta (s. 1948, 1949 ja 1952). Hänestä tehtiin huhtikuussa 1961 Orden del Libertadorin kolmannen luokan jäsen (*Comendador*).

Jacinto Convitin opetusura alkoi vuonna 1940. Hän sai vuonna 1987 Asturian ruhtinaan palkinnon ja oli 1988 ehdolla lääketieteen Nobel-palkinnon saajaksi.

## Lähteet
Mr. & Mrs. Smith

**Mr. & Mrs. Smith** on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut komediallinen toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Doug Liman ja pääosissa ovat Angelina Jolie ja Brad Pitt.

Elokuva kertoo Janesta ja Johnista jotka ovat olleet naimisissa 5–6 vuotta, eikä suhde kukoista. Kumpikin on valehdellut toisilleen ammattinsa. Todellisuudessa Jane ja John ovat molemmat palkkamurhaajia, mutta kumpikaan ei tiedä että heillä on sama ammatti. Homma alkaa pikkuhiljaa paljastua, kun heidät palkataan tappamaan toisensa. Elokuva saattoi Brad Pittin ja Angelina Jolien yhteen myös tosielämässä.

## Näyttelijät

## Arvioita
*Turun Sanomien* Tapani Maskula harmittelee, miten elokuva tuhlaa kaiken aineistonsa loppuun jo ensimmäisen tunnin aikana niin, ettei loppuun riitä edes humoristisia kevennyksiä: ”Sadomasokistinen lemmenpari nauttii täysin siemauksin harjoittaessaan seksiä verta valuen tai pukeutuessaan luodinkestäviin liiveihin ja rynnätessään seulaksi ammutusta huushollistaan lahtaamaan tusinoittain hampaisiin asti aseistettuja pahiksia.” 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Be Cool

**Be Cool** on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut komedia, joka on *[[Get Shorty – hyvä pätkä]]* -elokuvan jatko-osa. Elokuvan ohjasi F. Gary Gray ja pääosissa ovat John Travolta, Uma Thurman, Vince Vaughn, Cedric the Entertainer, Harvey Keitel, Christina Milian, Dwayne Johnson ja Steven Tyler.

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
*
M/S Singelgracht

**M/S Singelgracht** () on alankomaalaisen C.V. Scheepvaartonderneming Singelgrachtin omistukseen rekisteröity monikäyttöinen rahtilaiva. Nykyisin aluksella liikennöi alankomaalainen Spliethoff -varustamokonserni. Laiva on rakennettu vuonna 2000 Mitsubishi Heavy Industries -nimisellä telakalla, Japanissa. Kuollutta painoa *Singelgrachtilla* on 21&nbsp;402 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Amsterdam. 

Singelgrachtin sisaraluksia ovat:

* M/S Scheldegracht
* M/S Schippersgracht
* M/S Slotergracht
* M/S Snoekgracht
* M/S Spaarnegracht
* M/S Spiegelgracht
* M/S Stadiongracht
* M/S Sluisgracht
* M/S Spuigracht
* M/S Statengracht
* M/S Suomigracht
* M/S Saimaagracht
* M/S Sampogracht

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Aluksen sijainti  
*Kuva laivasta  
*Spliethoff: S-type
Fredric Brown

**Fredric Brown** (29. lokakuuta 1906 Cincinnati, Ohio, Yhdysvallat &ndash; 11. maaliskuuta 1972 Tucson) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoitti erityisesti rikos- ja tieteisromaaneja.

Ensimmäisestä rikosromaanistaan Brown sai Mystery Writers of American Edgar Allan Poe -palkinnon vuonna 1948. Brown kirjoitti yhteensä 29 romaania, joista 23 on rikosromaaneja. Brown on kirjoittanut myös yhden omaelämäkerrallisen romaanin, lastenkirjan, lukuisia novelleja sekä tv-käsikirjoituksia.

## Teoksia
*Etaoin Shrdlu* (1942) kertoo Linotype-ladontakoneesta, joka muuttuu älykkääksi, oppii kaiken latomansa ja yrittää valloittaa maailman. 

Brownin tunnetuimpia rikosromaaneja ovat *Äänetön huuto* (1949), *Syntipukin yö* (1951) ja *Täältä ikuisuuteen* (1951). *Syntipukin yö* on saanut vaikutteita Lewis Carrollin teoksesta *Liisan seikkailut peilimaailmassa*. Kirjan jokainen luku alkaa lainauksella jostakin Carrollin runosta (mm. *[[Jabberwocky]]*).

## Suomennetut teokset
* *Hänen nimensä oli kuolema*, suom. Risto Kalliomaa. Nide 1956 Sarja: Yhden illan dekkari, 3.
* *Ihmismetsästys*, suomentanut K. O. Harri. Hyvinkää: Viihdeviikarit, 1982 
* *Kohtalokas koputus* (Knock three-one-two), suom. Tapio Hiisivaara. Helsinki: Otava 1961 Sarjaj: Otavan taskuromaani, 24 – Otava, 1974 Sarja: Rautaiset kirjat, 18 
*  Fantasy-sarja
* *Miksi murhaan?* (*Lenient beast*), suom. Risto Kalliomaa. Hämeenlinna: Nide, 1958
* *Rahaa ja tivolityttöjä* (Madball), suom. Sirkka Carlson. Lahti: Nide 1956 Sarja: Yhden illan dekkari, 5.
* *Syntipukin yö* (*Night of the jabberwock*) suomentanut Matti Rosvall. Helsinki:Book Studio, 1999  Sarja: Jännityksen mestarit, 115
* *Täältä ikuisuuteen* (*The far cry*), suomentanut Tapani Bagge. Hyvinkää : Book Studio, 1995  Sarja: Crime noir
* *Umpikujassa*, (*The deep end*) suomentanut suomentanut Jari Niittylä. Helsinki:Gummerus, 2001  Jännityksen mestarit, 127.
* *Äänetön huuto*, (*The screaming Mimi*), suomentanut Tapani Bagge. Hyvinkää : Book Studio, 1995  Sarja: Crime noir
;Novellit
* Ilotyttö on kuollut, teoksessa: *Pahan palkka*, Gummerus Book Studio 2003 
* Punainen painajainen. teoksessa: 'Pieni kauhukirja*, toimittanut, Sebastian Wolf, useita suomentajia. Hyvinkää: Book Studio 1992 Sarja: Collector antologia, 6. 

== Lähteet ==


== Aiheesta muualla ==
* [http://www.tornio.fi/kirjasto/tuu/dekkarit/kirjailijat/brown.htm Dekkarikirjailijoita: Fredric Brown]. Tornion kaupunginkirjasto.
* Keijo Kettunen: [http://www.hs.fi/kirjat/artikkeli/Rankka+y%C3%B6+pikkukaupungissa/HS20000702SI1KU02i5u Rankka yö pikkukaupungissa]. *Helsingin Sanomat'' 2.7.2000.
Ravintola Samppalinna

**Samppalinnan ravintola** on Turussa sijaitseva, vuonna 1865 toimintansa aloittanut ravintola. Ravintolan huvilatyyppisen rakennuksen on suunnitellut kaupunginarkkitehti C. J. von Heideken.

## Historia
Ravintolan rakennutti kauppaneuvos Pehr Cerelius Rettig Samppalinnanpuistoon, Aurajoen rannalla tuolloin sijainneen ylemmän höyrylaivasataman vierelle. Rettig lahjoitti ravintolan Turun kaupungille joulukuussa 1866. Lahjakirjan ehtoja mukaillen perustettiin ravintolan tuotoilla Samppalinnanrahasto, joka myönsi varoja ravintolaa ympäröivien mäen ja jokirannan kaunistamiseen. Ravintolaan rakennettiin 1890-luvulla musiikkipaviljonki rahaston varoilla. Vuonna 1902 valmistui kaupunginarkkitehti Arthur Kajanuksen suunnittelema lisärakennus keittiötä varten, ja vuonna 1909 ravintolan eteen tehtiin kaupunginarkkitehti J. E. Hinderssonin suunnittelema terassi.

Vuosikymmenien kuluessa ravintola rapistui, kunnes vuonna 1966 kaupunki päätti kunnostaa sen. Perusteellisen uudistuksen suunnittelivat kaupunginarkkitehti A. S. Sandelin sekä arkkitehdit Anja-Inkeri Sutinen ja Carin Bryggman.

Turun Osuuskauppa luopui Ravintola Samppalinnan liiketoiminnasta vuonna 2017. Ravintolatoimintaa alkoi hoitaa Aura Ravintolat Oy ja mukana oli muun muassa Sedu Koskinen, joka kuitenkin vetäytyi pois yhden vuoden jälkeen.    

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ravintolan kotisivu 
* Raflaamo, Samppalinna