open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Markku Lappalainen (kunnanjohtaja)

**Markku Tapio Lappalainen** (s. 1954) on entinen Ilomantsin kunnanjohtaja (2007–2018). Aikaisemmin hän oli Rääkkylän kunnanjohtaja (2004–2007). Hän on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri.

Ennen kunnanjohtajauraansa hän toimi paikallislehti *[[Koti-Karjala]]n* päätoimittajana Kiteellä. 

## Lähde
* http://www.kaleva.fi/uutiset/kotimaa/uudet-johtajat-ilomantsiin-ja-maaningalle/109061/
Jari Tolonen

**Jari Antero Tolonen** (s. 8. toukokuuta 1964 Ristijärvi) on ollut Kajaanin kaupunginjohtaja kesästä 2009. Hän siirtyi Kajaanin kaupunginjohtajan paikalle Siilinjärven kunnanjohtajan paikalta, jolle hän oli siirtynyt Sotkamon kunnanjohtajan paikalta. Kajaanin valtuuston valitessa kaupunginjohtajaa vuonna 2009 Tolonen voitti Kuusamon kaupunginjohtajan Timo Halosen äänin 28–23. Tolonen on toiminut myös Suomussalmen elinkeinojohtajana. Hän on maatalous- ja metsätieteiden sekä kauppatieteiden maisteri. Tolonen on ollut naimisissa vuodesta 2008 lähtien. Hän jättää kaupunginjohtajan toimen helmikuun lopussa 2026.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kajaanin johtaja haluaa kasvua ja aktiivisuutta  *Kainuun Sanomat*. 6.5.2014.
* Jari Tolonen Sii­lin­jär­vel­tä Kajaanin kau­pun­gin­joh­ta­ja­ki­saan *Kaleva.fi*. 20.1.2009.
* Siilinjärven kunnanjohtaja siirtyy Kajaaniin *Yle Uutiset*. 31.3.2009.
Horna (kirja)

**Horna** on Ilkka Remeksen kirjoittama jännitysromaani vuodelta 2014. Sen on julkaissut WSOY. 

Teos oli vuoden 2014 toiseksi myydyin kotimainen kaunokirja (58&nbsp;700 kpl). Kirjan juonta jatkaa Remeksen vuonna 2015 ilmestynyt teos *[[Jäätyvä helvetti]]*.

## Juoni
Remes yhdistää kirjassaan faktaa ja fiktiota. Teoksessa esiintyvät presidentit Sauli Niinistö, Vladimir Putin sekä Barack Obama. Päähenkilöinä Remeksen kirjassa kuitenkin ovat Tim Vaisanen, Lari Vuori, Marko Raevaara, Arkadi Gramov, Anna Helander, Sara Falck, Oleg ja Kevin Devers.

Venäjän miehitettyä Krimin, Ruotsi hakee Naton jäsenyyttä. Venäjän hävittäjäkoneet Tupolev-214 ja Suhoi PAK FA lentävät Suomen ilmatilaan ja tutkakuvissa Itämerelle, Ahvenanmaan eteläpuolelle palaa yllättäen sukellusvene *Sankt Peterburg*.

Venäjän ja EU:n välit kiristyvät. Venäjä ilmoittaa siirtävänsä sotakalustoaan Kaliningradiin vastalauseena Naton harjoituksille Liettuassa, samassa mittakaavassa kuin Natolla oli harjoituksessaan joukkoja ja kalustoa. Samaan aikaan paljastuu Yhdysvaltain ja Suomen sotilastiedusteluiden salainen operaatio.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Horna. Kirjasampo
Väinö Vartiainen

**Väinö Emil Vartiainen** (28. marraskuuta 1898 Jääski – 20. heinäkuuta 1973 Helsinki) oli sotilas,  yritysjohtaja, kauppaneuvottelija ja Teollisuudenharjoittajien Liiton puheenjohtaja.  

Vartiaisen vanhemmat olivat ratavartija Paavo Eemil Vartiainen ja Anna Liimatainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1918 ja kävi Kadettikoulun kurssin 1922. Puolustusvoimien palveluksessa Vartiainen oli vuoteen 1927 asti, jolloin hän siirtyi Korpivaara & Halla Oy:n apulaisjohtajaksi. Firestone rengastukku Oy:n toimitusjohtaja hän oli 1932-1957 ja johtokunnan puheenjohtaja 1938-1964. Lisäksi hän toimi Eri Oy:n toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1940, samoin kuin monien muiden yhtiöiden hallintoelimissä.  Sotien aikana Vartiainen johti päämajan poltto- ja voiteluaineista vastaavaa huoltoyksikköä. Sodan jälkeen hän oli puolustusvoimien Naantalin keskusvaraston rakennuskomitean puheenjohtaja, kunnes varasto siirrettiin 1948 Neste Oy:lle. Vartiaisesta tuli yhtiön johtokunnan ensimmäinen varapuheenjohtaja, vuonna 1949 puheenjohtaja kymmeneksi vuodeksi ja 1959-1963 yhtiön hallintoneuvoston puheenjohtaja. 1945-1948 Vartiainen toimi Yhdysvaltojen kanssa käytyjen kauppaneuvottelujen asiantuntijana. 1959 hänet nimitettiin Teollisuudenharjoittajien liiton puheenjohtajaksi, missä tehtävässä hän toimi 1970-luvulle saakka. Sotilasarvoltaan Vartiainen oli eversti, vuorineuvoksen arvo hänelle myönnettiin 1968.  

Vartiaisen puoliso vuodesta 1922 oli Maiju Annikki Tompuri. 

## Lähteet
Kachinit

**Kachinit** ovat etninen ryhmä Burman, Kiinan Yunnanin ja Intian Assamin alueilla. Heitä on yhteensä eri arvioiden mukaan 700&nbsp;000:ta yli miljoonaan ja suurin osa heistä asuu Burmassa. Kiinassa heitä oli vuoden 1990 väestönlaskennan mukaan 119&nbsp;209 ja Intian Assamissa muutama tuhat. Kachinit jakautuvat useisiin eri alaryhmiin, joita ovat esimerkiksi jingpot Kiinassa ja singhpot Intiassa.

## Historia

Kiinalaisissa lähteissä kachinit mainitaan Yunnanissa asuvana kansana 1300- tai 1400-luvuilta lähtien. Assamissa sijainneessa Ahomin kuningaskunnassa kirjoitetuissa kronikoissa heidät mainitaan jo 1200-luvun alkupuolella. Kachinit elivät läheisissä yhteyksissä shaneihin, joilta he omaksuivat esimerkiksi useita lainasanoja. Kachinipäälliköt hallitsivat omaa kansaansa usein shanhallitsijoiden alamaisina. Kiinassa paikalliset dynastiat puolestaan hallitsivat samanlaisen niin sanotun *tusi*-järjestelmän kautta, jossa keskusvalta käytti paikallisia päälliköitä paikallisten hallitsemisen välikäsinä. 1700-luvun lopulla kachinit levittäytyivät itään ja länteen, mikä johti välikohtauksiin shanien kanssa. Kachinit ottivatkin haltuunsa sittemmin useita shanien hallitsemia ruhtinaskuntia.

Brittien valloitettua Burman heidän hallintonsa kachinien alueella oli löyhähkö. Toisen maailmansodan jälkeen Burma itsenäistyi vuonna 1948 ja sen osana oli Kachinin osavaltio, joka kattaa suuren osan kachinien asuinalueista Burmassa. Ne Winin johtaman Burman sotilasvallankaappauksen jälkeen vuonna 1962 kachinit ovat tehneet aseellista vastarintaa Myanmarin eli uudelleen nimetyn Burman hallintoa vastaan monien muiden vähemmistöjen tavoin. Näitä yhteenottoja pakoon lähteneiden pakolaisten myötä kachiniyhteisöjä muodostui myös Pohjois-Thaimaahan. Pakolaisia muutti myös Kiinan puolelle, jonne oltiin perustettu jingpojen autonominen alue vuonna 1953.

## Kulttuuri

Kachinien perinteinen elinkeino on ollut lähes yksinomaan maanviljely, jota on harjoitettu lähinnä kaskiviljelyksen kautta. Yleisin viljelty kasvi on riisi. Kalastusta harjoitetaan suhteellisen paljon, mutta sillä ei ole juurikaan taloudellista merkitystä. Metsästystä harjoitetaan etenkin kylmempinä kuukausina joulukuusta huhtikuuhun, jolloin maanviljely ei vie paljoa aikaa.

Lähetyssaarnaajien myötä suuri valtaosa kachineista on nykyisin kristittyjä. He kuuluvat protestanttisiin ja katolilaisiin kirkkoihin, joiden välit keskenään ovat usein varsin huonot. Etenkin Burman puolella valtio on pyrkinyt myös käännyttämään heitä buddhalaisuuteen. Kiinan puolella jingpot harjoittavat edelleen pääasiassa perinteistä animismista uskoaan.

## Lähteet
Eero Hietakari

**Eero Olavi Hietakari** (5. toukokuuta 1907 Vihti – 6. heinäkuuta 1975) oli suomalainen lehtori ja toimittaja.

Hietakarin vanhemmat olivat sahanhoitaja Hugo Hietakari ja Aino Lundgren. Hän pääsi ylioppilaaksi 1928, valmistui filosofian kandidaatiksi 1933 ja suoritti kansakoulunopettajan tutkinnon 1945.

Hietakari toimi Ylioppilaslehden päätoimittajana 1935–1936, Werner Söderström oy:n virkailijana 1937–1943 ja siirtoväen seminaarikurssin johtajana 1943–1945. Hän oli Leppävirran yhteiskoulun rehtorina 1945–1946, Savon Sanomain toimittajana 1946–1947, Pohjois-Savon maakuntaliiton toiminnanjohtajana 1948–1951 sekä vuodesta 1951 Kuopion tyttölyseon vanhempana lehtorina. Kuopiossa asuessaan hän toimi Kuopion kaupunginvaltuustossa ja kaupunginhallituksessa.

## Teoksia
* *Jokamiehen maailmanhistoria* ; kirj. Bernhard Estlander, Eero Hietakari. WSOY 1944, 6. painos 1966
* *Ruotsinkielistemme vaatimukset*. Suomalaisuuden liitto, Helsinki 1945
* *Kuopion kirjapainotoiminnan ensiaskeleet*. Kuopio 1948
* *Kuopion maaseurakunnan hyväntekijä (Mattias Ingman)*. Kuopion maaseurakunta, Kuopio 1949
* *Vuosisata säästöpankkitoimintaa Kuopiossa : Kuopion säästökassa 1849-1868 : Kuopion säästöpankki 1876-1950*. Kuopion säästöpankki, Kuopio 1951
* *Osakeyhtiö Gust. Ranin : Savon vanhin kauppahuone 1852-1952*. Osakeyhtiö Gust. Ranin, Kuopio 1952, näköispainos 1997
* *Kuopion puhelinlaitos 1889-1953 : Kuopion telefoniosakeyhtiö 1883-1909, Kuopion telefoniyhdistys 1909-1934 ja 1909, Kuopion telefoniyhdistys 1909-1934 ja Kuopion puhelinyhdistys 1934-1953*. Kuopion puhelinyhdistys, Kuopio 1953
* *Pohjois- ja Keski-Savon sähköistämisen vaiheita*. Savon voima, Kuopio 1957
* *Juantehtaan rautakauppa. - Tmi John Carlsonin rautakauppa : Rautakauppa osakeyhtiö John Carlson - Osakeyhtiö Carlson 1859-1959*. Carlson, Kuopio 1959
* *Manner-suvun vaiheita Kuopiossa*. Tekijä, Kuopio 1959
* *Yhteenvetoja yleisestä historiasta (lähinnä Sarva-Niemi: Historian oppikirjan pohjalta)* ; koonnut Eero Hietakari. Kuopion kansallinen kirjapaino,Kuopio 1959
* *Kuopion rouvasväenyhdistys*. Kuopio 1961
* *[[Herman Saastamoinen]], savolainen yrittäjä murroskaudelta*. H. Saastamoinen oy, Kuopio 1968
* *Oulun kaupungin sähkölaitos vv. 1889-1964*. Oulun kaupunki, Oulu 1968
* *Kansalliskaupan vuosisata 1890-1990* ; kirj. Eero Hietakari (alkuosan muodostava Kansalliskauppa Oy:n 70-vuotishistoriikki), Aarne Väinämö. Kansalliskauppa, Kuopio 1990

## Lähteet
Tupelokasvit

**Tupelokasvit** (Nyssaceae) on koppisiemenisten Cornales-lahkoon kuuluva puuvartisheimo, jossa on viisi sukua ja 20 lajia pääasiassa Itä-Aasiassa.

## Tuntomerkit
Tupelokasvit ovat puita tai pensaita, joiden toissijainen aineenvaihdunta tuottaa eräitä iridoideja, saponiineja, pihkaa, tanniineja, limaa ja maitiaisnestettä. Solukarvat ovat T:n muotoisia. Lehdet sijaitsevat tavallisesti kierteisesti, harvoin vastakkaisesti ja ovat saha- tai ehytlaitaisia. Kasvit ovat kaksikotisia tai sekasopuisia tai kukat ovat kaksineuvoisia. Kukintotyyppi vaihtelee, tavallisesti se on terttumainen. Kukat ovat neli- tai viisilukuisia ja pieniä. Verhiö on huomattavan pieni. Terälehtien kärjet sisäänpäin taittuneet tai teriö puuttuu. Heteitä on 4–26. Yhdislehtisen ja kehänalaisen sikiäimen muodostaa viidestä kymmeneen emilehteä, ja vartalo on lyhyt. Hedelmä on 1–5-siemeninen luumarja. Alkio on pitkä tai lyhyt. Kromosomiluku n = 11, 13, 21, 22.

## Levinneisyys
Tupelokasveilla on erillisiä levinneisyysalueita: Pohjois- ja Keski-Amerikan itäosat, Etelä-Kiinasta Uuteen-Guineaan ulottuva alue sekä Intian niemimaan eteläkärki ja Sri Lanka.

## Evoluutio ja luokittelu
Tupelokasveihin luokiteltavissa olevia fossiileja on löydetty laajalti pohjoisen pallonpuoliskon myöhäisliitukaudelta ja varhaiselta tertiäärikaudelta.

Heimon sukuja ovat:
* *[[kyyhkyspuut|Davidia]]* – kyyhkyspuut
* *[[Diplopanax]]*
* *[[Mastixia]]*
* *[[tupelot|Nyssa]]* – tupelot

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* kuvia: http://dept.ca.uky.edu/PLS320/Lecture5nyssaceae.pdf
Asta Tolonen

**Asta Tolonen** (s. 1960) on Suomussalmen kunnanjohtaja. Suomussalmen valtuusto valitsi hänet yksimielisesti kunnanjohtajaksi helmikuussa 2012. Ennen kuin hänestä tuli kunnanjohtaja,  hän työskenteli Kainuun maakuntayhtymän talousjohtajana. Hän on kauppatieteiden maisteri.

## Lähteet
*http://yle.fi/uutiset/asta_tolonen_suomussalmen_kunnanjohtajaksi/5066545
*http://yle.fi/uutiset/asta_tolosta_esitetaan_suomussalmen_kunnanjohtajaksi/5064803
### Viitteet
Jussi Hyyppä

**Jussi Matti Ilmari Hyyppä** (9. syyskuuta 1930 Ylistaro – 9. heinäkuuta 2018 Espoo) oli suomalainen tietekniikan professori, joka toimi Teknillisen korkeakoulun rehtorina 1985–1994.

Jussi Hyyppä suoritti diplomi-insinöörin tutkinnon Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1955, tekniikan lisensiaatin tutkinnon vuonna 1963 ja tekniikan tohtorin tutkinnon vuonna 1966. Hänet nimitettiin Teknillisen korkeakoulun maa- ja tierakennuksen professoriksi vuonna 1968. Professuurin nimi muutettiin tietekniikaksi vuonna 1972 ja se on Suomessa ainoa laatuaan. Ennen akateemista uraansa Hyyppä toimi Tie- ja vesirakennushallituksen maarakennusinsinöörinä 1957–1963 ja Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen tutkimusinsinöörinä 1963–1967. Hyyppä nimitettiin Teknillisen korkeakoulun rehtoriksi vuonna 1985, ja hän toimi virassa kesään 1994 saakka, jolloin hän siirtyi eläkkeelle.

Jussi Hyypän pojista nuorempi Juha Hyyppä on kaukokartoituksen ja fotogrammetrian professori.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jussi Hyypän muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
Suomen Uutiset (sanomalehti)

**Suomen Uutiset** (vuoteen 1961 **Pientalonpoika**) oli Helsingissä vuosina 1959–1995 ilmestynyt sanomalehti, joka oli Suomen Maaseudun Puolueen (SMP) pää-äänenkannattaja.

*Pientalonpojan* ensimmäinen näytenumero ilmestyi 24. maaliskuuta 1959 pian Suomen Pientalonpoikien Puolueen perustamisen jälkeen, ja säännöllinen ilmestyminen alkoi syyskuun 1959 alussa. Nimeksi vaihtui 2. marraskuuta 1961 alkaen *Suomen Uutiset*. Ilmestymistiheys oli pääosan lehden historiasta kerran tai kahdesti viikossa, suurimmillaan vuosina 1971–1975 kolmesti viikossa. Lehti ilmestyi välillä tabloidi- ja välillä broadsheet-koossa, vuodesta 1976 kuitenkin ainoastaan tabloidikoossa. Levikki oli alkuaikona noin 22&nbsp;000.

Lehteä julkaisi aivan aluksi puolue itse, mutta jo vuonna 1959 perustettiin lehtiyhtiö Oy Pientalonpoika (myöhemmin Pientalonpoika Oy). Puolueen perustaja Veikko Vennamo oli sen johtokunnan puheenjohtajana vuosina 1959–1982 ja toimitusjohtajana vuosina 1963–1976. Häntä seurasi kummassakin tehtävässä hänen poikansa Pekka Vennamo. SMP omisti vuonna 1979 yhtiöstä 67&nbsp;%. Pientalonpoika Oy oli myöhemmin myös helsinkiläisen paikallisradioasema Radio Ykkösen osakas.

SMP:n vaalimenestys ja sen kulloinkin nauttiman puoluetuen suuruus vaikutti suuresti *Suomen Uutisten* talouteen. Lehti lopetti ilmestymisensä, kun maaliskuun 1995 eduskuntavaaleissa tappion kärsinyt SMP ei pystynyt enää tukemaan sitä taloudellisesti. Viimeinen numero ilmestyi 23. maaliskuuta 1995. Pientalonpoika Oy jätti 12. huhtikuuta 1995 konkurssianomuksen, mikä ajoi myös SMP:n vararikkoon. Pientalonpoika Oy lakkautettiin lopullisesti vuonna 2002.

Perussuomalaiset alkoi vuonna 2014 julkaista *[[Perussuomalainen]]*-lehden rinnalla *[[Suomen Uutiset (verkkolehti)|Suomen Uutiset]]* -nimistä verkkolehteä, joka on nimetty SMP:n lehden mukaan ja katsoo olevansa sen seuraaja.

## Päätoimittajat
*Kimmo Lempinen (toimittaja) 1959
*Köpi Luoma vt. 1959
*Veli Mustonen 1959–1960
*Martti Pänkälä (toimittaja) 1960
*Esko Autti 1960–1961
*Eino Poutiainen 1961
*Kauko Pesonen 1961–1964
*Eino Poutiainen 1964–1968
*Raimo Matveinen 1968
*Reijo Enävaara 1969–1984 (myös vastaava toimittaja 1968–1972)
*Karri Varmo 1984–1989
*Pekka Rissanen 1989–1993
*Kari Räisänen 1993–1995

Lähteet:

## Lähteet
Ari Lahti (pituushyppääjä)

**Ari Juha Tapani Lahti** (s. 27. marraskuuta 1961 Mäntyharju) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pituushyppääjä. Hänen seuranaan oli koko hänen uransa ajan Heinolan Isku ja hänen valmentajanaan toimi Erkki Paakkinen. Kalevan kisoista Lahti saavutti pituushypyn hopeaa vuonna 1983 sekä pronssia vuonna 1986. Lisäksi hän voitti sisäratojen SM-kilpailuista pituushypystä hopeaa vuonna 1986 sekä kaksi pronssia vuosina 1982 sekä 1984. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1988 jälkeen.

## Lähteet
Jan-Erik Romar

**Jan-Erik Romar** (s. 1. toukokuuta 1957 Jepua) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kymmenottelija. Hän edusti koko uransa ajan IF Nykarlebynejdeniä ja hänen valmentajinaan toimivat Bengt Hellstén sekä Risto Koskinen. SM-kilpailuista Romar saavutti kymmenottelussa kultaa vuonna 1979, kaksi hopeaa vuosina 1985 ja 1986 sekä kolme pronssia vuosina 1981, 1982 ja 1984. Sisäratojen SM-kilpailuista hän saavutti pronssia 60 metrin aitajuoksusta vuonna 1985 sekä seitsenottelusta kaksi kultaa vuosina 1980 ja 1981 ja hopeaa vuonna 1979. Virallisissa kilpailuissa Romar ei ole esiintynyt vuoden 1991 jälkeen.

Romar on alppihiihtäjien Andreas Romarin ja Tii-Maria Romarin isä.

## Lähteet
Juhani Misikangas

**Juhani Misikangas** (s. 15. elokuuta 1959) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen keskimatkan juoksija. Hänen seuranaan oli vuodesta 1989 lähtien Lapin Lukko ja hänen valmentajanaan toimi Tapio Leppäkoski. Kalevan kisoista Misikangas saavutti pronssia 800 metrin juoksusta vuonna 1986. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kisoissa mukana voittamassa hopeaa 4 x 800 metrin viestijuoksusta vuonna 1990. Sisäratojen SM-kilpailuista Misikangas voitti pronssia 1 500 metrin juoksusta vuonna 1989. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1990 jälkeen.

## Lähteet
Hydrostachyaceae

**Hydrostachyaceae** on koppisiemenisten Cornales-lahkoon kuuluva kasviheimo, jossa on vain yksi afrikkalainen vesikasvisuku *[[Hydrostachys]]* ja 20 lajia.

## Tuntomerkit
Kasvit ovat upoksissa kasvavia yksivuotisia tai monivuotisia ruohoja, joiden juuret ovat jälkijuuria. Lehdet ovat järjestyneet kierteisesti ruusukkeiksi ja ovat monimutkaisesti liuskoittuneet ja korvakkeelliset. Kukinto on tähkämäinen, ja siinä on yksineuvoisia kukkia; kasvit ovat kaksi- tai harvemmin yksikotisia. Kukat ovat kehättömiä. Hedekukissa on kaksi hedettä. Hedelmä on liiteluomainen kota, jossa on vähäpätöisen pieniä ja limapintaisia siemeniä. Siemenet ovat kokonaan tai lähes ravintovarastottomia. Kromosomiluku n = 10–12.

## Levinneisyys
Lajit kasvavat Keski- ja Etelä-Afrikassa sekä Madagaskarilla.

## Luokittelu
*Hydrostachys* on tuottanut kasvisystemaatikoille päänvaivaa. Cronquist (1981) ja Takhtajan (1997) pitivät sitä Lamiidae-ryhmään kuuluvana, ja se on yhdistetty myös Hydrangeales-, Saxifragales- tai Malpighiales-lahkoon. Heimon on ehdotettu kuuluvan myös Lamiales-lahkoon.

### Lajeja
Lajeja:
**Hydrostachys angustisecta* Engl.
**Hydrostachys decaryi* H.Perrier
**Hydrostachys distichophylla* A.Juss.
**Hydrostachys fimbriata* C.Cusset
**Hydrostachys imbricata* A.Juss.
**Hydrostachys insignis* Mildbr. & Reimers
**Hydrostachys laciniata* Warm.
**Hydrostachys longifida* H.Perrier
**Hydrostachys madagascariensis* Steud.
**Hydrostachys maxima* H.Perrier
**Hydrostachys monoica* H.Perrier
**Hydrostachys multifida* A.Juss.
**Hydrostachys perrieri* C.Cusset
**Hydrostachys plumosa* A.Juss. ex Tul.
**Hydrostachys polymorpha* Klotzsch
**Hydrostachys stolonifera* Baker
**Hydrostachys triaxialis* Engl. & Gilg
**Hydrostachys trifaria* H.Perrier
**Hydrostachys verruculosa* A.Juss.

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* *Hydrostachys polymorpha*, tuntomerkkejä, kuvia: http://www.plantzafrica.com/planthij/hydropoly.htm
Otto Wegelius

**Carl Otto Wegelius** (21. lokakuuta 1920 Rauma – 4. huhtikuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen vakuutuslääkäri ja Helsingin yliopiston sisätautiopin professori.  

Otto Wegeliuksen vanhemmat olivat Alfred Emil Wegelius ja vapaaherratar Saga Maria Stackelberg. Ylioppilaaksi 1938 tultuaan Wegelius aloitti lääketieteen opinnot, mutta sota-aika keskeytti ne aluksi. Talvisodassa Wegelius taisteli muun muassa Summassa, jatkosodassa Sallan rintamalla ja Rukajärven suunnalla. Lääketieteen kandidaatiksi Wegelius valmistui asemasodan aikana 1943 ja sotien jälkeen hän työskenteli Ruotsissa. Helsingin yliopistoon Wegelius tuli apulaislääkäriksi 1949 ja väitteli ihon kimmokudoksen kehittymisestä 1952. Marian sairaalan apulaislääkärin työnsä ohella hän jatkoi sidekudostutkimuksiaan Kööpenhaminassa 1955 ja 1957, minkä jälkeen hän oli 1958–1959 Rockefeller-stipendiaattina Columbian yliopistossa New Yorkissa.

Vuonna 1960 Wegelius nimitettiin Helsingin yliopiston sisätautiopin apulaisopettajaksi, 1964 hänestä tuli apulaisprofessori, ja 1971–1983 hän toimi professorina sekä ruotsinkielistä opetusta antavan IV sisätautien klinikan ylilääkärinä.

Tutkijana ja opettajana Wegelius paneutui reuman hoitoon. Yliopiston työnsä ohella hän toimi Eläke-Varman vakuutuslääkärinä 1961 ja ylilääkärinä 1962–1985. Hänellä oli myös useita järjestö- ja luottamustehtäviä.  Wegelius julkaisi omaelämäkerralliset kirjat *Slumpens vägar* (1998) ja *Slumpens skördar* (2008) sekä runokokoelman *Vemod* (2008).

Wegeliuksen puoliso vuodesta 1948 oli Maria Christina Elisabeth Lundqvist (s. 1927).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Riitta Jallinoja

**Riitta Inkeri Jallinoja** (o.s. **Haantie**, s. 9. huhtikuuta 1943 Tampere) on suomalainen sosiologi, joka nimitettiin Suomen ensimmäiseksi perhesosiologian professoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2002. Hänet tunnetaan muun muassa naisen asemaa, perhettä ja modernia elämää koskevista tutkimuksistaan. 

Jallinoja suoritti sosiologian tohtoritutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1983. Hänen väitöskirjansa oli nimeltään *Suomalaisen naisasialiikkeen taistelukaudet* (1983) ja se oli Aura Korppi-Tommolan mukaan eräs ensimmäisiä suomalaisia nykyaikaisen naisnäkökulman omaksuneita väitöskirjoja. Jallinoja on julkaissut alallaan useita teoksia ja johtanut muun muassa Suomen Akatemian rahoittamaa perheen murros -tutkimushanketta, osallistunut lukuisiin alan kansainvälisiin tutkimushankkeisiin ja tieteellisiin neuvottelukuntiin sekä ohjannut useita perhesosiologian alaan kuuluvia väitöskirjoja.

Jallinojalle on myönnetty Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto, sekä muun muassa Helsingin yliopiston J. V. Snellman- ja Väestöliiton Elsa Enäjärvi-Haavio -palkinnot. Hän toimi myös valtiotieteellisen tiedekunnan varadekaanina. Hänen puolisonsa on arkkitehti Reijo Jallinoja.

Jallinoja valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2001.

## Teokset
*Changes in the Life Patterns of Families in Finland: National Report Based on Statistics and Earlier Studies, 1980 (Elina Haavio-Mannilan kanssa)
*Suomalaisen naisasialiikkeen taistelukaudet, 1983, (diss.)
*Moderni elämä, 1991.
*Perheen aika, 2000.
*Perheen vastaisku: familistista käännettä jäljittämässä, 2006.
*Families, Status and Dynasties: 1600-2000, 2017.

## Lähteet
Matti Pietikäinen (professori)

**Matti Kalevi Pietikäinen** (s. 20. maaliskuuta 1949 Kiuruvesi) on suomalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hän on eräs tärkeimpiä suomalaisia hahmontunnistuksen, digitaalisen kuvankäsittelyn ja konenäön tutkimuksen uranuurtajia. Pietikäisen tutkimusryhmän kehittämä Local Binary Pattern (LBP) -tekstuurioperaattori on eräs hahmontunnistuksen kansainvälisen tiedeyhteisön eniten viitatuista menetelmistä. Menetelmään perustuva 2000-luvulla kehitetty kasvojentunnistusmenetelmä on myös eräs alueen tärkeimpiä. LBP:n erilaisia muunnelmia kehitetään jatkuvasti ja sitä käytetään myös muilla sovellusalueilla.

Pietikäinen suoritti diplomi-insinöörin tutkinnon vuonna 1973, tekniikan lisensiaattitutkinnon vuonna 1977 ja tekniikan tohtoritutkinnon vuonna 1982 Oulun yliopistossa. Hän on vieraillut tutkijatohtorina Marylandin yliopistossa 1984-1985 ja hänet nimitettiin tietotekniikan professoriksi Oulun yliopistossa vuonna 1991. Hän on toiminut useissa kansallisten ja kansainvälisten tiedeseurojen luottamus- ja johtotehtävissä ja saanut alansa tiedepalkintoja. Vapaa-ajallaan Pietikäinen harrastaa golfia.

Pietikäinen on saanut IEEE:n fellow-arvonimen vuonna 2011. 

## Lähteet
Vladislav Bojarintsev

**Vladislav Andrejevitš Bojarintsev** (; s. 31. lokakuuta 1994) on venäläinen mäkihyppääjä, joka edustaa seuratasolla CSKA:a. Bojarintsev debytoi mäkihypyn maailmancupissa marraskuussa 2014 Klingenthalissa ollen suurmäen kilpailun 41. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Bojarintsev saavutti vajaata viikkoa myöhemmin Rukalla ollen suurmäen kilpailun 27. Bojarintsevin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 14. tila Nižni Tagilista suurmäen kilpailusta joulukuulta 2014. Hän on osallistunut myös kaksiin nuorten MM-kilpailuihin sekä Continental Cupiin.

## Lähteet
* http://data.fis-ski.com/dynamic/athlete-biography.html?sector=JP&competitorid=174079&type=result&category=ALL&season=ALL&sort=&discipline=ALL&position=&place=&Submit=Search&limit=50
Wilhelm Johannsen

**Wilhelm Ludvig Johannsen** (3. helmikuuta 1857 Kööpenhamina, Tanska – 11. marraskuuta 1927 Kööpenhamina) oli tanskalainen kasvi- ja perinnöllisyystieteilijä. Johannsen tunnetaan käsitteiden geeni, genotyyppi ja fenotyyppi luojana. Hän on ollut merkittävä varhainen genetiikan tieteenalan uranuurtaja, joka loi menetelmiä ja käsitteitä 1900-luvun vaihteen perinnöllisyyttä tutkineeseen tiedeyhteisöön. Johannsenin esittelemä organismin genotyypin (perinnölliset ominaisuudet) ja fenotyypin (havaittavat ominaisuudet) ero on edelleen merkittävä biologian tutkimuksen perusta. Johannsen kritisoi vitalismiin ja teleologiaan perustuvia biologisia selityksiä ja korosti realistista ja materialistista lähestymistapaa, joka ei kuitenkaan pyrkinyt ymmärtämään biologisia ilmiöitä pelkästään fysiikan ja kemian lakien kautta.

Johannsen toimi Kööpenhaminan yliopiston kasvifysiologian professorina 1905–1926. Hän vieraili merkittävillä luentokiertueilla Yhdysvalloissa ja hänet nimitettiin Harvardin yliopiston kunniatohtoriksi 1909. Hän oli myös Tanskan kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen. Hän oli myös Kööpenhaminan yliopiston rehtori 1917–1918. Hän tutki ja julkaisi aktiivisesti aina kuolemaansa saakka vuonna 1927.

## Lähteet
Anton Gafarov

**Anton Ildusovitš Gafarov** (; s. 4. helmikuuta 1987 Hanty-Mansijsk) on venäläinen maastohiihtäjä, joka edustaa Jugra Svsm 2 -seuraa. Gafarov on erikoistunut sprintteihin.

## Maailmancup
Hän debytoi maastohiihdon maailmancupissa joulukuussa 2007 Rybinskin vapaan hiihtotavan sprintissä ottaen heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä sijalla 23. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa Gafarov saavutti samassa paikassa niin ikään vapaan sprintissä ollen kolmas vuonna 2009. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin osakilpailussa on toinen Rukan perinteisen hiihtotavan sprintistä marraskuulta 2013. Kaudella 2013-14 Gafarov sijoittui sprintticupin kokonaiskilpailussa sijalle 12.

## Arvokilpailut
Gafarov osallistui myös vuoden 2014 talviolympialaisten sprinttiin Sotšissa. Sprintissä, joka hiihdettiin perinteisellä hiihtotavalla, hän oli 12. kaaduttuaan semifinaaleissa ja jäätyään niiden viimeiseksi. Gafarov osallistui myös vuoden 2009 MM-kisojen sprinttiin Liberecissä ja jäi sijalle 42. Hän saavutti kultaa sekajoukkuesprintistä ja hopeaa sprintistä vuoden 2015 talviuniversiadeista. 

## Lähteet
* http://data.fis-ski.com/dynamic/athlete-biography.html?sector=CC&competitorid=119789&type=result&category=ALL&season=ALL&sort=&discipline=ALL&position=&place=&Submit=Search&limit=50
Kari-Jouko Räihä

**Kari-Jouko Räihä** (s. 15. tammikuuta 1951 Helsinki, Suomi) on suomalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hänet tunnetaan erityisesti vuorovaikutteisen teknologian tutkijana. Räihä tutkii ihmisen ja tietokoneen välistä vuorovaikutusta ja hän on eräs Suomen merkittävimmistä katseenseurantaan perustuvien käyttöliittymien tutkijoista.

Räihä suoritti filosofian kandidaatin (1974), filosofian lisensiaatin (1977) ja filosofian tohtorin (1982) tutkinnot Helsingin yliopistossa. Toimittuaan Helsingin yliopistossa tutkimusassistenttina, yliassistenttina ja apulaisprofessorina hän sai nimityksen Tampereen yliopiston tietojenkäsittelyopin professoriksi vuonna 1985. Hän on toiminut vierailevana tutkijana ja professorina useissa kansainvälisissä yliopistoissa sekä kansallisten ja kansainvälisten tiedeseurojen johtotehtävissä. Räihä on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2003 lähtien.

## Lähteet
Vuoden liikemies

**Vuoden liikemies** on Suomen Liikemies-Yhdistyksen vuosittain jakama palkinto. Sitä on jaettu vuodesta 1980 asti.

## Palkinnon saajat
* 1980: Jorma Nokkala, Tmi Nokka-Koneet
* 1981: Veijo Sydänmetsä, Pyhännän Rakennustuote Oy
* 1982: Gustav von Hertzen, Suomen Sokeri Oy 
* 1983: Gary Sundberg, Teknolon Group
* 1984: Heikki O. Salonen, Amer-yhtymä Oy
* 1985: Seppo Halttunen, Halton Oy 
* 1986: Arvo Suutari, Arvo Suutari Oy
* 1987: Hannu Seppälä, Seppälä Oy
* 1988: Pekka Paasikivi, Oras Oy
* 1989: Reijo Vauhkonen, Suomen Vuolukivi Oy
* 1990: Matti T. Martela, Martela Oy
* 1991: Yrjö Toivola, Vaisala Oy 
* 1992: Jorma Nieminen, Benefon Oy
* 1993: Heikki Kyöstilä, Planmeca Oy
* 1994: Stig Lindström, Lival Oy
* 1995: Erkki J. Toivanen, Onninen Oy
* 1996: George Berner, Berner Oy
* 1997: Einari Vidgrén, Ponsse Oy 
* 1998: Kirsti Paakkanen, Marimekko Oy 
* 1999: Pentti Rotola-Pukkila, P. Rotola-Pukkila Oy
* 2001: Stig Gustavson, KCI Konecranes
* 2002: Ilkka Brotherus, Sinituote Oy
* 2003: Mika Anttonen, Greeni Oy
* 2004: Rabbe Grönblom, Kotipizza Oyj 
* 2005: Jouko Kemppi, Kemppi Oy 
* 2006: Mauri Ikola, Vepsäläinen-konserni
* 2007: Jussi Nurmio, Taivas Oy
* 2008: Jari Sarasvuo, Trainers’ House Oy
* 2009: Anne Berner, Oy Vallila Interior Ab
* 2010: Juha Nurminen, John Nurminen Oy:n ja John Nurmisen säätiön hallituksen puheenjohtaja
* 2011: Jukka Roiha, Lindström Oy
* 2012: Johanna Ikäheimo, Lappset Group
* 2013: Fred Larsen, Lamor Group
* 2014: Aaro Cantell, Normet Oy
* 2015: Mikko Wirén, Pihlajalinna Oyj
* 2016: Paula Salastie, Teknos Oy
* 2017: Mika Sutinen, Musti ja Mirri

## Lähteet
Sallustiano

**Sallustiano** on Rooman seitsemästoista rione, jota ympäröivät luoteessa Ludovisi, koillisessa Aurelianuksen muuri, kaakossa Castro Pretorio ja lounaassa Trevi. Sen koko on noin 26 hehtaaria, väkiluku 2&nbsp;200 ja väestötiheys 8&nbsp;400 asukasta neliökilometrillä (2013). Kaupunginosa sijaitsee Quirinaliksen ja Pincion kukkuloiden välissä.

Roomalainen historioitsija Sallustius rakennutti nykyisen Sallustianon alueelle huvilan ja suuren puutarha-alueen 40 eaa. Sen omistus siirtyi myöhemmin Rooman keisareille, jotka laajensivat puutarhaa merkittävästi. Keisari Aurelianus rakensi alueelle hippodromin, jonka keskelle pystytetty obeliski siirrettiin vuonna 1789 Campo Marzioon Trinità dei Montin kirkon eteen. Laajasta puutarha-alueesta on säilynyt nykypäivään yksittäinen paviljonki, joka rakennettiin keisari Hadrianuksen valtakaudella. Se sijaitsee keskellä Sallustianoa, 14 metriä nykyistä maanpintaa alempana. Alueelta löydettiin myös kuuluisa marmoriveistos *[[Kuoleva gallialainen]]*, joka on näytteillä Musei Capitolinissa.

Via Piemonten varrella sijaitseva San Camillo de Lellisin uusromaaninen kirkkorakennus valmistui 1871 Sallustiuksen puutarhoihin kuuluneiden raunioiden päälle. Kaupunginosan lounaisosassa, Via Venti Settembren varrella kohoaa puolestaan Santa Maria della Vittorian barokkikirkko, joka on kuuluisa Berninin mestariteoksesta *[[Pyhän Teresan hurmio]]*. Sallustianon kohdalla Aurelianuksen muurissa ollut Porta Salarian kaupunginportti purettiin vuonna 1921 käytännön syistä. Purkutöiden yhteydessä löydettiin maasta useita antiikinaikaisia hautamuistomerkkejä, jotka siirrettiin portin vasemmalle puolelle Corso D’Italian varrelle.

## Rajat
Sallustianon rajat suhteessa naapurikaupunginosiin ovat seuraavat:
* Ludovisi: Via Friuli → Via Lucullo → Via Boncompagni → Via Calabria → Via Sulpicio Massimo
* Salario: Aurelianuksen muuri (Piazza Fiume → Corso D’Italia → Piazzale di Porta Pia)
* Castro Pretorio: Piazzale di Porta Pia → Via Venti Settembre
* Trevi: Piazza San Bernardo → Largo di Santa Susanna → Via Leonida Bisolati


File:Santa Maria della Vittoria in Rome - Front.jpg|Santa Maria della Vittoria
File:Sallustiano - Horti , Maccari, p Sallustio 01696.JPG|Paviljonki Sallustiuksen puutarhoista
File:Ludovisi - mura e area sepolcrale a piazza Fiume 1865.JPG|Hautamuistomerkkejä Porta Salarian lähellä.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tobias Eberhard

**Tobias Eberhard** (s. 12. tammikuuta 1985 Saalfelden) on itävaltalainen ampumahiihtäjä, joka edustaa HSV Saalfeldeniä. Myös hänen veljensä Julian Eberhard on ampumahiihtäjä.

Eberhard debytoi ampumahiihdon maailmancupissa vuonna 2006 Kontiolahdella sijoittumalla sprintin 88:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Eberhard saavutti vuonna 2007 Pokljukan sprintissä Sloveniassa sijoittuessaan sijalle 20. Eberhardin paras sijoitus maailmancupissa on yhdeksäs, jonka hän on saavuttanut kahdesti. Ensimmäinen yhdeksäs sija tuli Oberhofin sprintistä vuodelta 2009 ja toinen Antholz-Anterselvan yhteislähtökilpailusta samalta vuodelta.

Eberhard on osallistunut kaksiin nuorten MM-kisoihin, joissa hänen paras sijoituksensa on kuudes vuodelta 2006 Presque Islestä. Eberhard on voittanut myös Euroopan-mestaruuskultaa Ridnaunin sprintistä vuodelta 2011 sekä EM-pronssia neljää vuotta aiemmin Banskosta.

## Lähteet
*
Lohikäärmebarbi

**Lohikäärmebarbi** eli **loistosärki** (*Zacco platypus*) on aasiankarppien heimoon (Xenocyprididae) kuuluva pienikokoinen makean veden saärkikalalaji. Se elää Kiinan ja Vietnamin alueella. Aikuiset lohikäärmebarbit elävät matalalla virroissa ja joissa. Ne käyttävät ravinnokseen eläinplanktonia, pieniä äyriäisiä, leväkasaantumia ja pieniä kaloja. Ne ovat tavallisesti noin 13 senttimetrin mittaisia, ja niiden kaupallinen käyttö on vähäistä.

Lohikäärmebarbeja kasvatetaan ulkolammissa ja kylmän veden akvaarioissa. Niitä tuodaan Eurooppaan Japanista. Koirailla on kutuaikana sateenkaarimainen väritys.

## Viitteet
Aune Jääskinen

**Aune Eva Hildur Jääskinen**, o.s. *Piiroinen* (21. tammikuuta 1932 Liperi – 26. helmikuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen taidehistorioitsija.

## Ura
Hänestä tuli Suomen ensimmäinen ikonitaiteen tutkimukseen erikoistunut dosentti.

Jääskisen äiti oli luterilainen, isä ortodoksi, ja perheen lapset kasvatettiin ortodokseiksi. Hän kävi Joensuun yhteiskoulua ja opiskeli taidehistoriaa Helsingin yliopistossa, jossa hän suoritti filosofian kandidaattitutkinnon 1955, taidehistorian lisensiaattitutkinnon 1965 ja väitteli filosofian tohtoriksi taidehistoriassa vuonna 1971 aiheenaan *[[Konevitsan Jumalanäiti|Konevitsan Jumalanäidin ikoni]]*. Jääskisellä oli dosentuuri sekä Helsingin että Itä-Suomen yliopistoissa. Hän toimi Suomen Taideakatemian näyttely- ja tiedotusosaston johtajana 1984–1990 sekä Valtion taidemuseon ulkomaisen taiteen museon johtajana 1990–1997. 

Hänen tutkimustyönsä Konevitsan Jumalanäidin ikonin sekä Tihvinän Jumalanäidin ikonin parissa sai runsaasti kansainvälistä näkyvyyttä. Hän julkaisi ikonitutkimuksesta myös lukuisia tieteellisiä julkaisuja.

Tieteellisen uransa lisäksi Aune Jääskinen oli kiinnostunut myös lastenkulttuurista. Hän kirjoitti pakinoita, novelleja, lastenkirjoja, käännöksiä ja radio-ohjelmia.

Jääskinen valittiin Vanhus- ja lähimmäisliiton toimesta vuoden isovanhemmaksi vuonna 1997. Vuonna 2007 hän vaati Pyhän Nikolaoksen ihmeiden tekijän ikonin varkauden tekijää palauttamaan saaliiksi saamansa ikonin.

## Kirjallisuutta
*

## Lähteet
Ensikierron metabolia

**Ensikierron metabolia** eli **alkureitin metabolia** (engl. *first-pass metabolism*) tarkoittaa lääkeaineen tai päihteen hyötyosuuden alenemaa ennen aineen pääsyä verenkiertoon. Runsas ensikierron metabolia vaikeuttaa sopivan annoksen löytämistä, koska hyötyosuuksissa on henkilökohtaisia eroja. Ensikierron metabolia liittyy erityisesti oraalisesti eli suun kautta nauttimiseen. Ensikierron metabolian vuoksi useita lääkeaineita ja päihteitä käytetään muilla tavoin kuin oraalisesti. Esimerkiksi oraalisesti nautitun buprenorfiinin hyötyosuus on pieni runsaan ensikierron metabolian vuoksi. Hengitettynä tupakkatuotteiden sisältämä nikotiini välttää maksan ensikierron metabolian ja pääsee keuhkoihin, joista se imeytyy verenkiertoon.

## Lähteet
Yrjö Toivola

**Yrjö Toivola** (15. syyskuuta 1927 Viipuri – 16. elokuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi 1969–1991 säämittauslaitteistoja valmistavan Vaisala Oyj:n toimitusjohtajana.

Toivola pääsi ylioppilaaksi 1946 ja ryhtyi opiskelemaan sähkötekniikkaa Teknillisessä korkeakoulussa. Valmistuttuaan Toivola sai paikan Vaisala-yhtiöstä ja nimitettiin tutkimusjohtajaksi 1958. Seuraavan vuosikymmenen alussa Toivola lähti käynnistämään Vaisalan tehdasta Buenos Airesissa, ja varatoimitusjohtajaksi hänet nimettiin 1963.

Vaisalan perustajan Vilho Väisälän kuoltua 1969 Toivola nimitettiin yhtiön toimitusjohtajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1991 ja hoiti vielä vuoden verran hallituksen puheenjohtajuutta.

Toivolan toimitusjohtajakaudella Vaisala kasvoi nopeasti: yhtiön liikevaihto noin kymmenkertaistui ja henkilöstömäärä viisinkertaistui. Yhtiö laajeni uusille  tuotealueille, kuten tie- ja ilmailusääjärjestelmiin. Kansainvälisen liiketoiminnan johtamisen ohella Toivola osallistui aktiivisesti yrityksen tuotekehitystyöhön. Vaisala oli muun muassa puolijohdetekniikan edelläkävijöitä suomalaisessa teollisuudessa.

Opiskeluajoistaan lähtien Toivola osallistui meteorologian kansainväliseen järjestötoimintaan. 1960-luvulta alkaen hän oli mukana Maailman meteorologisen järjestön (WMO) ja sen komissioiden työhön. Muita järjestöjä olivat European Cooperation in the Field of Scientific and Technical Research (COST), Euroopan avaruusjärjestö (ESA) sekä OECD ja tiedejärjestö International Council for Science (ICSU).

Yrjö Toivolalle myönnettiin teollisuusneuvoksen arvonimi 1982, Helsingin yliopiston filosofian kunniatohtorin arvo 1986 ja Teknillisen korkeakoulun tekniikan kunniatohtorin arvo 1988. Vuoden johtajaksi hänet valittiin 1985 ja vuoden liikemieheksi 1991.

## Lähteet
Jean-François de La Pérouse

**Jean François de Galaup, La Pérousen kreivi** (22. elokuuta 1741 Albi, Ranska — noin 1788 Vanikoro, Santa Cruzin saaret, Salomonsaaret) oli ranskalainen meriupseeri ja tutkimusmatkailija. Hän kartoitti laajalti Tyynenmeren alueita 1780-luvun jälkipuoliskolla.

La Pérouse on syntyisin aatelisperheestä Albin seudulta. 15-vuotiaana vuonna 1756 hän aloitti merisotakoulun. Hän oli mukana Ranskan ja Ison-Britannian seitsenvuotisessa sodassa Pohjois-Amerikassa. Ranskan kuningas Ludvig XVI nimitti hänet uusia kauppareittejä etsivän tutkimusretkikunnan johtajaksi. Retkikunnan tehtävänä oli täydentää James Cookin tutkimuksia ja kartoittaa Pohjois-Amerikan länsirannikkoa Alaskasta Kaliforniaan. Vuosina 1785–1786 tehdylle retkelle lähti suuri tieteilijöiden ja taiteilijoiden ryhmä, ja heidän tuekseen otettiin kirjasto ja laboratorio. Tutkimuksissa voitiin hahmottaa tarkasti Alaskan rikkomainen rannikko ja tarkentaa Havaijin sijaintia 500 km länteen päin, mutta toisaalta retkikunta menetti kaksi laivaa ja 21 miestä. Seuraavaksi vuosina 1786–1788 La Pérousen retkikunta purjehti Tyynenmeren yli Kalifornian Montrey Baysta Kiinan Macaoon. Tämän jälkeen hän lähti vielä yhdelle tutkimusmatkalle, joka suuntautui Australiaan ja Tyynenmeren saarille.

La Pérouse katosi tutkiessaan Australian itärannikkoa, kun hän lähti nykyisen Samoan alueelta kohti Uutta-Kaledoniaa 1788. Katoaminen herätti suurta huomiota, mutta etsinnöistä huolimatta arvoitusta ei saatu ratkaistuksi.  Retkikunnan laivojen jäännökset ja matkamuistiinpanot löydettiin osittain vuonna 1828 ja lopullisesti vuonna 1964. La Pérousen salmi pohjoisella Tyynellämerellä on nimetty hänen mukaansa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Screen Actors Guild Awards 2005

**[[Screen Actors Guild Awards|Screen Actors Guild Award]]s 2005**

5. helmikuuta 2005

----
Elokuva: 
Näyttelijäkokoonpano: ***[[Sideways]]***
Miespääosa: **[[Jamie Foxx]]**
Naispääosa: **[[Hilary Swank]]**
----
Draamasarja: 
Näyttelijäkokoonpano: **[[C.S.I.]]**
Miespääosa: **[[Jerry Orbach]]**
Naispääosa: **[[Jennifer Garner]]**
----
Komediasarja: 
Näyttelijäkokoonpano: **[[Täydelliset naiset]]**
Miespääosa: **[[Tony Shalhoub]]**
Naispääosa: **[[Teri Hatcher]]**
----
Eniten ehdokkuuksia:
Elokuva: *[[Sideways]]* (4)
TV: *[[Kaikki rakastavat Raymondia]]* ja *[[Sopranos]]* (4)
----
Eniten palkintoja:
Elokuva: *[[Million Dollar Baby]]* (2)
TV: *[[Täydelliset naiset]]* (2)

**Screen Actors Guild Awards 2005** oli järjestyksessään 11. SAG-palkintogaala, jossa yhdysvaltalainen Screen Actors Guild -ammattilitto jakoi palkinnot näyttelijöille roolisuorituksistaan vuoden 2004 elokuvissa ja televisio-ohjelmissa. Gaala järjestettiin Shrine Auditoriumissa, Los Angelesissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa 5. helmikuuta 2005. 

## Voittajat ja ehdokkaat
Voittajat on listattu ensimmäisenä ja **lihavoitu**.

### [[Screen Actors Guild Life Achievement Award]]
* **[[James Garner]]**
### Elokuvat

### Televisio

## Katso myös
* Oscar-gaala 2005
* Golden Globe -gaala 2005

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* SAG Awardsin viralliset sivut
Öljykala

**Öljykala** (*Ruvettus pretiosus*) on käärmemakrilleihin kuuluva syvänmeren kalalaji. Se on sukunsa *Ruvettus* ainoa laji.

## Tuntomerkit
Öljykala on ruskean tai tummanruskean värinen. Sen iho on erittäin karkea. Selässä on 13–15 piikkiä. Rintaevien kärjet ovat mustia. Nuorella yksilöllä jälkimmäisen selkäevän reuna ja peräevä ovat valkoisia. Öljykalat ovat yleensä noin 150 cm pitkiä, enimmäispituuden ollessa 300 cm. Painavin yksilö painoi 63 kg.

## Levinneisyys

Öljykalaa on havaittu ympäri maapalloa, mutta eniten havaintoja on tehty Australian itä- ja länsipuolella sekä Afrikan länsipuolella. Pohjoisimmat havainnot ovat Irlannin eteläpuolelta.

## Ravinto ja elintavat

Öljykalat syövät ravinnokseen kaloja, äyriäisiä ja mustekaloja. Ne ovat avomeren kaloja ja elävät yksin tai pareittain lähellä pohjaa 100–800 metrin syvyydessä, mutta useimmiten 200–400 metrissä.

## Käyttö
Öljykalan liha on erittäin rasvaista ja jonkin verran myrkyllistä. Nautittuna se saattaa aiheuttaa muun muassa rasvaripulia; sitä kuitenkin myydään Japanissa. Öljykaloista tehdään myös kalanruokaa.

## Lähteet
*http://www.fishbase.se/summary/Ruvettus-pretiosus.html
*Varjo, Markku & Koli, Lauri & Dahlström, Harri: Maailman kalojen nimet. 2004. .

## Aiheesta muualla
*Afrikkanet: Öljykala (''Ruvettus pretiosus'') 
*ITIS: Ruvettus pretiosus
Laurentius Petri Gothus

**Laurentius Petri Gothus** (n. 1529/1530 Söderköping, Ruotsi – 12. helmikuuta 1579 Uppsala, Ruotsi) oli ruotsalainen teologi ja Uppsalan yliopiston kreikan kielen professori 1566–1574. Hän oli Ruotsin toinen luterilainen arkkipiispa 1574–1579 ja myös virsirunoilija. 

Laurentius Petri (joka on latinisaatio nimestä Lars Petersson) sai lisänimen Gothus erotuksesi vanhemmasta Laurentius Petri Nericiusista, Ruotsin ensimmäisestä luterilaisesta arkkipiispasta, joka oli hänen appensa. Hän kirjautui Wittenbergin yliopistoon vuonna 1557 ja opiskeli kolme vuotta Philipp Melanchthonin johdolla. Petri palasi Ruotsiin 1561 ja hänestä tuli kuningas Eerik XIV:n hovisaarnaaja. Sittemmin hänestä tuli Upsalan yliopiston kreikan kielen professori ja hänet nimitettiin rehtoriksi vuonna 1566. Viimeiset vuotensa hän oli arkkipiispa.

Laurentius Petrin virsiä on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa yksi, virsi 294 "Ihminen, synnissänsä kauan maannut" (En syndigh Man/ som lågh i Syndsens Dwala, s Hemminki Maskulainen virsikirjaan 1605. Uud. komitea 1867, 1937, 1984) sekä hänen ruotsintamansa virsi 296 "Sinuhun, Jeesus, ainoaan". Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi hänen virtensä,  virsi 533,  "Ihminen, synnin horroksessa maannut" (En syndigh Man/ som lågh i Syndsens Dwala), joka on  Olov Hartmannin Gothuksen virren pohjalta tekemä uusi virsi (En syndig man låg sänkt i syndens). Sen suomenkielinen käännös on Pekka Kivekkään 1999 tekemä.

## Lähteet
Brendan Lemieux

**Brendan Lemieux** (s. 15. maaliskuuta 1996) on Yhdysvalloissa syntynyt kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin pääsarjassa National League-joukkue HC Davosissa. Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä. Hän laukoo vasemmalta.

## Ura
### Juniorina
Lemieux liittyi kesken kauden 2012–2013 OHL:ssä pelaavaan Barrie Coltsiin aloitettuaan USHL-joukkue Green Bay Gamblersissa. Hän oli Kanadan joukkueessa mukana voittamassa kultaa Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013. Hänet valittiin myös pelaamaan CHL Top Prospects Gamessa.
### NHL
Lemieux solmi 2015 vuoden kesällä kolmivuotisen tulokassopimuksen Winnipeg Jetsin kanssa. Marraskuussa 2020 Lemieux teki New York Rangersin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen jonka cap hit oli 1,55 miljoonaa dollaria. Maaliskuussa 2021 Rangers kauppasi Lemieuxin Los Angeles Kingsiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon. Maaliskuussa 2023 Kings kauppasi Lemieuxin sekä 5. kierroksen varausvuoron (2024) Philadelphia Flyersiin. Vaihdossa Kings sai hyökkääjä Zack MacEwenin.

Heinäkuussa 2023 Lemieux teki vapaana agenttina Carolina Hurricanesin kanssa yhden vuoden ja 800 000 dollarin arvoisen sopimuksen.

Maaliskuussa 2024 Lemieux teki Hurricanesin kanssa yksivuotisen ja 775 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

## Perhe
Lemieux on entisen NHL-laitahyökkääjä Claude Lemieuxin poika.

## Lähteet
Siina Rinne

**Siina Rinne** eli **Momman Siina** (oik. **Josefiina Eufrosyne ”Siina” Savijoki**, 19. lokakuuta 1859 Huittinen – 15. huhtikuuta 1940 Huittinen) oli suomalainen kankuri ja runoilija. Hänet tunnetaan 40 vuoden aikana kutomistaan kankaista sekä lukuisista erilaisista virkkaus- ja kudonnaistöitä, kuten esimerkiksi ryijyistä, villahameista ja myssyistä. Momman Siinan tuotantoa on muun muassa Kansallismuseon sekä Huittisten museon kokoelmissa.

## Elämä
Momman Siina syntyi vuonna 1859 Lauttakylässä renki Juho Matinpojan ja tämän vaimon Anna Elisabeth Tuomontyttären neljäntenä tyttärenä. Noin kymmeneen ikävuoteen saakka hänet tunnettiin ainoastaan nimellä Siina, kunnes perhe muutti Huhkolan kylän Savijoen torppaan ja alkoi käyttämään sitä myös sukunimenään. Torppaa oli aikaisemmin kutsuttu Momman torpaksi, jonka mukaan Momman Siina sai nykyisin tunnetuimman nimensä. Sukunimen Rinne hän otti käyttöön vuonna 1901. Momman Siina elätti itsensä talosta taloon kiertävänä kankurina vuodesta 1879 lähtien, jolloin uusi elinkeinolaki poisti rajoituksen käsityöammateista. Hän joutui luopumaan ammatistaan 1930-luvulle tultaessa sokeutumisen johdosta. Momman Siina oli poikkeuksellinen myös jo nuorena oppimansa luku- ja kirjoitustaidon ansiosta. Kirkonkirjojen mukaan hän osasi lukea jo ripille päästessään vuonna 1874. Tiedossa ei ole, mistä rengin tytär oli lukutaitonsa hankkinut.

Momman Siina kirjoitti myös runoja, joita hän sisällytti valmistamiinsa tekstiileihin. Niitä ei tosin ole juurikaan säilynyt, koska Siina poltti välillä runovihkojaan liian maallistumisen pelossa. Valmistamiinsa kankaisiin hän kirjaili usein eksoottisia eläimiä, kuten virtahepoja, krokotiileja ja kameleita. Niiden kuvia Siina oli ilmeisesti tavannut kirjoissa, joita hän pääsi lukemaan kiertäesään kankurina varakkaiden perheiden taloissa. Hänen tiedetään kuvanneen tekstiileissään myös auton jo ennen kuin sellaisia oli Siinan kotiseudulla tai edes Suomessa. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Siinan omista hiuksistaan kutoma hame, jota hän teki peräti 16 vuoden ajan. Nykyään se on Helsingissä Kansallismuseon kokoelmissa, kuten myös virkattu peite, johon sisältyy runovihko. Vuonna 1886 valmistuneessa peitteessä on mielikuvituksellisia kuvioita, jotka kaikki on selitetty 141-säkeisessä runovihkossa. Kuviot symbolisoivat muun muassa Raamatun tapahtumia sekä erilaisia eläimiä, kuten jääkarhuja, käärmeitä ja elefantteja.

## Lähteet