open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Yhtye

**Yhtye** (myös **bändi**) on musiikkia esittävä ryhmä. Yhtyeen jäseniä kutsutaan muusikoiksi. Yhtyeiden kokoonpanot vaihtelevat suuresti tilanteesta ja tyylilajista riippuen. Yhtyeestä käytetään nimitystä orkesteri, jos kyseessä on suurempi ryhmä. Orkesteri-nimitystä käytetään yleisesti myös taidemusiikkia esittävistä kokoonpanoista. Ainoastaan laulajia käsittäviä yhtyeitä nimitetään ryhmän koosta riippuen lauluyhtyeeksi tai kuoroksi, ja ainoastaan soittimia sisältäviä yhtyeitä soitinyhtyeiksi.

Rock- tai popyhtyeen tavallisin kokoonpano on laulaja, kitaristi, rumpali, basisti ja mahdollisesti kosketinsoittaja. 

Pienessä jazz-yhtyeessä on usein basisti, rumpali ja pianisti sekä vaihteleva määrä puhallinsoittajia. 

Kahden muusikon yhtyettä nimitetään *duoksi*, kolmen *trioksi*, neljän *kvartetiksi*, viiden *kvintetiksi*, kuuden *sekstetiksi*, seitsemän *septetiksi* ja kahdeksan *oktetiksi*. Nämä termit esiintyvät usein etenkin jazz-yhtyeiden nimissä. Suurempia jazz-yhtyeitä kutsutaan *big bandeiksi* (suom. suuri yhtye). Yhtyeeseen pitäisi määritelmänsä puolesta kuulua vähintään kaksi jäsentä, mutta puhutaan myös ”yhden hengen yhtyeistä” ().

Yhtyeiden kanssa työskentelee usein muita ihmisiä, kuten managereita, tuottajia, säveltäjiä, sanoittajia, sovittajia, miksaajia, valomiehiä ja roudareita. 

## Katso myös
*Comeback

## Lähteet

## Aiheesta muualla

## Kirjallisuutta
*
Hidria Spacefolk

**Hidria Spacefolk** on suomalainen progressiivista avaruus-rockia esittävä yhtye, jonka musiikki on hyvin moniulotteista; vaikutteita voi kuulla niin intialaisesta musiikista kuin Kraftwerkin tyylisestä konemusiikistakin. Yhtyeen jäsenet kutsuvat itse musiikkiaan Astro-Beatiksi. Hidria Spacefolkia on verrattu usein muun muassa Kingston Walliin ja Ozric Tentaclesiin. Yhtye muotoutui Lohjalla Hiidenlinna-kommuunissa vuonna 1999 sen jäsenten jammailujen pohjalta. 

## Jäsenet

* Sami Wirkkala – kitara
* Mikko ”Mike Acid” Happo – kitara
* Veikko Aallonhuippu (ent. Sutinen) – kosketinsoittimet (2008–)
* Olli Kari – marimba, vibrafoni, xylosynth, lyömäsoittimet (2010– ja levyillä *Symbiosis*, *Balansia*)
* Kimmo ”K.D.” Dammert – basso
* Teemu Kilponen – rummut

## Lisäksi

* Janne ”Lo Q” Lounatvuori – kosketinsoittimet (1999–2008)
* Teemu Väisänen – huilu (levyillä *HDRSF-1*, *Symbiosis*)
* Tuure Paalanen – sello (levyllä *Symbiosis*)
* Mikko Rajala – viulu (levyllä *Symbiosis*)
* Sabrina – laulu (levyllä *Symbiosis*)
* Samuli Peltoniemi – trumpetti (levyllä *Balansia*)
* Annea – sello (levyllä *Balansia*)
* Andy McCoy – slide-kitara (levyn *Balansia* kappaleella "Pajas")

## Julkaisut
* *[[HDRSF-1]]* (2001, omakustanne)
* *[[Symbiosis (albumi)|Symbiosis]]* (2002)
* *[[Balansia]]* (2004)
* *[[Live Eleven a.m.]]* (2005)
* *[[Symetria]]* (2007, Next Big Thing)
* *[[Live at Heart]]* (2007, Herzberg Verlag)
* *[[Astronautica (albumi)|Astronautica]]* (2012)

### Kokoelmalevyt
* *[[Violently hippy rmxs]]* (2004)

## Aiheesta muualla

* Viralliset kotisivut
*
Uutis-Jousi

**Uutis-Jousi** on Siilinjärvellä ja Maaningalla ilmestyvä paikallislehti. Ilmestyi jonkun vuoden myös Nilsiässä. Lehden perusti Erkki Pajukoski ja sen ensimmäinen numero julkaistiin 20. tammikuuta 1967. Nykyisin lehteä julkaisee mediakonserni Keskisuomalaiseen kuuluva Keskisuomalainen Media. Uutis-Jousi ilmestyy kerran viikossa torstaisin, lehti muuttui kaksipäiväisestä yksipäiväiseksi huhtikuussa 2014. Lisäksi ajoittain painetaan savonmurteista erikoisnumeroa nimeltään Uutis-Vieterj, jota myydään ympäri Suomen. Lehden keskimääräinen levikki on noin 5&nbsp;500.

Lehden toimitilat sijaitsevat Siilinjärven keskustassa, torin reunalla osoitteessa Toritie 8.

Uutis-Jousi on menestynyt mainiosti Sanomalehtien liiton paikallislehtikilpailuissa. Kaksipäiväisten lehtien sarjan UJ voitti lokakuussa 2007. Aikaisempina vuosina lehti oli sijoittunut palkintosijoille puolenkymmentä kertaa, mutta voitto oli ensimmäinen. Yksipäiväisten sarjassa Uutis-Jousi on ollut palkinnoilla koko ajan ilmestymispäivien muutoksesta alkaen: vuonna 2014 kolmas, 2015 voittaja ja 2016 toinen.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Uutis-Jousi.fi
Likööri

**Likööri** on tyypillisesti makea ja vahva alkoholijuoma, joka on maustettu esimerkiksi marjoilla tai yrteillä.

## Historia
Liköörien valmistus alkoi aikakautena, jolloin tislausta ei vielä hallittu kunnolla. Tisle oli pahanmakuista, joten siihen alettiin uuttaa erilaisia aromaattisia aineksia, joita kullakin seudulla oli saatavilla. Luostarien munkit olivat liköörien valmistuksen uranuurtajia.

Liköörejä käytetään perinteisesti jälkiruokadrinkeissä ja maustavina ainesosina pidemmissä juomissa. Cocktailien tullessa muotiin liköörit nousivat suosioon niiden ainesosana. Suomessa liköörejä on valmistettu konditorio-leipomoissa jo 1800-luvulla.

## Valmistus
Likööri valmistetaan väkevästä alkoholijuomasta, joista suosituimpia ovat votka, konjakki, viski ja rommi. Likööri saa luonteensa alkoholiin lisätystä makuaineesta, joka voi olla melkein mitä tahansa ainetta, joka antaa makua. Mauste lisätään alkoholiin uuttamalla tai tislaamalla, minkä jälkeen se makeutetaan ja joskus myös värjätään. Makeutukseen käytetään pääosin sokeria ja hunajaa, mutta myös keinotekoisesti makeutettuja liköörejä on markkinoilla. Joitain liköörejä kypsytetään tammitynnyreissä. Lopuksi likööri suodatetaan ja pullotetaan.

Suomessa liköörien määritelmä oli aiemmin, että se sisältää vähintään 30 prosenttia alkoholia. Lentokenttien tax-free-määräykset muuttivat tilannetta, koska enintään 21 prosenttia alkoholia sisältävä juoma luokitellaan vahvaksi viiniksi, jota saa tuoda tullitta enemmän kuin väkeviä juomia. Tämän vuoksi useimmat liköörivalmistajat pudottivat juomansa alkoholipitoisuuden 21 prosenttiin. Enintään 22 prosenttia alkoholia sisältävät liköörit luokitellaan Suomen lainsäädännössä miedoiksi alkoholijuomiksi, tätä vahvemmat väkeviksi alkoholijuomiksi.

## Lajit
Liköörit jaotellaan niille makua antavan aineen mukaan, joka on usein saatu raaka-aineesta uuttamalla, tislaamalla tai erottamalla eteeriseksi öljyksi:

* Kermaliköörit ovat siirappimaisia ja hyvin sokeripitoisia, ja niiden alkoholipitoisuus on yleensä matala. Ne nimetään yleensä käytetyn mausteen tai makunsa mukaan.
* Marja- ja hedelmäliköörit maustetaan marja- ja hedelmäuutteilla. Niiden alkoholipitoisuus on yleensä alhainen, eivätkä ne säily puolta vuotta kauemmin.
* Sitrusliköörit on maustettu sitrushedelmien kuorista saaduilla aineilla.
* Yrttiliköörit on maustettu erilaisilla maustekasveilla. Voimakasaromisissa yrttilikööreissä voi olla korkea alkoholipitoisuus ja pieni sokerimäärä.
* Mauste- ja papuliköörit saavat makunsa esimerkiksi aniksesta, mintusta, kaakaosta, kahvista tai mantelista. Niiden alkoholipitoisuus on yleensä matala ja sokeripitoisuus korkea.
* Emulsioliköörit ovat usein paksuja ja sameita. Niiden raaka-aineena käytetään emulgoituvia rasva- ja valkuaisainepitoisia aineita, kuten munankeltuaista, kermaa ja kookosrasvaa, ja niiden makua korostetaan erilaisilla aromeilla.
* Fantasialiköörit maustetaan esimerkiksi ruusun tai orvokin terälehdistä saaduilla öljyillä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla

*Väkevien alkoholien valmistustavat: Liköörit
*Kodin kuvalehti - resepti: Kotitekoinen limoncello
Muumipeikko

**Muumipeikko** () on Muumi-tarinoiden päähenkilö ja ensimmäinen Tove Janssonin luoma Muumi-hahmo. Muumipeikko asuu Muumitalossa yhdessä vanhempiensa Muumipapan ja Muumimamman kanssa. Muumipeikosta käytetään toisinaan myös lyhyempää nimitystä Muumi, mikä tosin on hyvin harvinaista. Muumipeikko-nimitystä puolestaan käytetään toisinaan puhuttaessa muumeista yleensä.

## Muumipeikon synty
Muumipeikon hahmo muotoutui vähitellen 1930-luvulla. Hahmon nimi oli aluksi *snorken* (sama nimi kuin myöhemmin Niiskulla). Ensimmäisen muumihahmon Jansson piirsi ulkohuoneen seinään esittämään Immanuel Kantia. Aluksi muumipeikon hahmo oli laihempi, musta ja punasilmäinen ja sille piirrettiin usein suu, mitä myöhemmin ei enää tehdä. Jansson käytti ennen muumikirjoja muumia tunnuksenaan kuvataiteellisissa töissään, muun muassa Garm-lehden pilapiirroksissa. Hahmo oli aluksi pelottava, mutta muumikirjojen myötä siitä tuli ystävällinen hahmo. Jansson muotoili hahmosta "pehmeämmän" vasta kirjassa *[[Muumipeikko ja pyrstötähti]]*.

Ensimmäisen kerran Jansson käytti Muumipeikkoa kirjan päähenkilönä kirjassa *[[Muumit ja suuri tuhotulva]]* vuonna 1945.

## Muumipeikon ulkonäkö ja ystävät
Muumipeikko on valkoinen ja tukeva. Hänellä on virtahepoa muistuttava suuri pyöreä kuono ja tupsupäinen häntä ja suuret silmät. Muumipeikon syntymäpäivä on 7. elokuuta *[[Muumipeikko ja pyrstötähti (elokuva)|Muumipeikko ja pyrstötähti]]* -elokuvassa. Hän pitää seikkailuista, mutta on kuitenkin hyvin mukavuudenhaluinen ja palaa aina kotiin. Hänellä on romanttisia tunteita Niiskuneitiin. Muumipeikon paras ystävä on Nuuskamuikkunen. Tämä asuu teltassa, jonka hän pystyttää joka kevät samalle paikalle sillan viereen. Muumipeikon muita ystäviä ovat Nipsu ja Pikku Myy. Muumipeikko ei käytä vaatteita, paitsi uidessa. Toisinaan sarjakuvissa hän on käyttänyt yöpaitaa, niin kuin vanhempansakin.

## Muumipeikon (ääni)näyttelijät
### Muumipeikon suomenkieliset ääninäyttelijät

### Muumipeikon ruotsinkieliset (ääni)näyttelijät
Luettelossa on vain osa.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Johto

**Johto** voi tarkoittaa mm. seuraavia asioita:

*johto, sähköjohdin
*Johto, yrityksen tai muun organisaation hallinto
*Sanojen johtaminen
*Johto, yksi Pokémon-maailman alueista.
Sähkövuo

**Sähkövuo** (tunnus **&Psi;** tai **&Phi;<sub>E</sub>**) on kahta eri suuretta tarkoittava käsite. Asiayhteydestä riippuen on kysymys eri suureista, ja terminologia voi olla välillä harhaanjohtavaakin.

## Magneettivuon kanssa analoginen "sähkövuo"

Sähkövuo on magneettivuon kanssa vastaavasti sähkökenttää kuvaava skalaarisuure, jota SI-järjestelmässä mitataan yksiköllä coulombi (C = A·s). Tämä sähkövuo (engl. "electric displacement flux") pinnan *P* läpi saadaan pintaintegraalista, jossa *D* on sähkövuon tiheys:

: \Phi_E = \iint_P \mathbf{D} \cdot d\mathbf{A} .

Positiivisesta varauksesta lähtee sitä ympäröivään tilaan kuviteltu virtaus, jota nimitetään sähkövuoksi, ja se läpäisee yhtä suurena jokaisen varausta ympäröivän suljetun pinnan. Negatiivisen varauksen ympäristöstä tuleva sähkövuo päättyy varaukseen. Positiivista varausta kutsutaan lähteeksi ja negatiivista varausta nieluksi. Varatun hiukkasen "säteilemän" sähkövuon suuruudeksi määritellään yksinkertaisesti hiukkasen varaus. Huomattavaa on kuitenkin, että sähkövuo voi olla nollasta poikkeava myös avaruudessa, jossa ei ole varautuneita hiukkasia: esimerkiksi käy vapaassa avaruudessa etenevä sähkömagneettinen säteily, jonka edetessä sähkövuo muuttuu jatkuvasti.

Sähkövuo on pinnan läpi kulkevien sähkökentän kenttäviivojen lukumäärä (tarkemmin: ulospäin ja sisäänpäin menevien kenttäviivojen kohtisuorien komponenttien erotus). Gaussin laki sähkökentille kertoo, että *suljetun* pinnan läpi laskettu sähkövuo on yhtä kuin pinnan sisäänsä sulkemien varausten summa. Gaussin laki sähkökentille on yhtäpitävä Coulombin lain kanssa.

Sähkövuon muutosnopeutta d\phi_E   /dt kutsutaan kenttämuutosvirraksi, joka täydentää Ampèren lain Ampère-Maxwellin yhtälöksi. Kenttämuutosvirran ja muiden Maxwellin yhtälöiden pohjalta voidaan ymmärtää sähkömagneettisen säteilyn aaltoluonne.

## Sähkökentän voimakkuuteen perustuva "sähkövuo"

Toista sähkövuoksi kutsuttua suuretta ("sähköinen kentänvoimakkuusvuo", engl. "electric field strength flux") mitataan yksiköllä voltti-metri (V·m = N·m²/C). Tämä sähkövuo saadaan sähkökentän voimakkuuden (*E*) pintaintegraalista.

## Katso myös
*Sähköisten suureiden analogiat

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Permeanssi

**Permeanssi** eli **"magneettinen johtavuus"** (tunnus **&Lambda;**) on reluktanssin käänteisarvo. Permeanssin SI-järjestelmän mukainen yksikkö on henry (tunnus H).

Permeanssi voidaan laskea magneettipiirin pituudesta *s*, magneettipiirin poikkipinta-alasta *A* ja permeabiliteetista &mu; seuraavasti:
: *&Lambda; = &mu;·A/s*

## Katso myös
* Sähköisten suureiden analogiat

## Kirjallisuutta
*
Reluktanssi

**Reluktanssi** eli **"magneettinen vastus"** (magneettinen resistanssi; tunnus **R<sub>m</sub>**) on permeanssin käänteisarvo. Se kuvastaa magneettipiirin osan magneettista vastusta. Reluktanssin SI-järjestelmän mukainen yksikkö on 1/henry (tunnus 1/H).

Reluktanssi voidaan laskea magneettipiirin pituudesta *s*, magneettipiirin poikkipinta-alasta *A* ja permeabiliteetista &mu; seuraavasti:
: *R<sub>m</sub> = s/(&mu;·A)*.

Ferriittirenkaan tapauksessa kaavaan sijoitettavan magneettisen piirin tehollisen pituuden symboli on usein *l<sub>e</sub>* ja magneettisen piirin tehollisen poikkipinta-alan symboli *A<sub>e</sub>*.

## Katso myös
* Sähköisten suureiden analogiat

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Venäjän presidentti

**Venäjän presidentti**, virallisesti **Venäjän federaation presidentti** () on Venäjän valtionpäämies, asevoimien ylipäällikkö ja maan korkein virka. Presidentillä on huomattavat valtaoikeudet. 

Venäjän perustuslaki ei eksplisiittisesti määrittele presidenttiä toimeenpanovallan johtajaksi, mutta toimeenpanovalta on tosiasiallisesti jaettu presidentin ja presidentin nimittämän hallituksen johtajan eli maan pääministerin kesken. Koska Venäjä on semipresidentiaalinen valtio, presidentti ei kuitenkaan johda hallitusta, mutta hänellä on oikeus nimittää ministereitä ja hajottaa hallitus. Presidentti nimittää tärkeimmät tuomarit ja voi julistaa sota- tai hätätilan. Jos parlamentti ei hyväksy presidentin lakialoitetta, hän voi antaa asetuksia, joilla on lain voima. Jos duuma ei hyväksy presidentin ehdokasta pääministeriksi, presidentti voi hajottaa sen ja määrätä uudet duumanvaalit. Presidentillä on myös ylin päätäntävalta ulkopolitiikan linjanvedoissa.

Jos presidentti syyllistyy maanpetokseen tai muuhun vakavaan rikokseen, Venäjän liittokokous voi erottaa hänet kahdenkolmasosan enemmistöllä edellyttäen, että Venäjän perustuslaillinen tuomioistuin puoltaa sitä.

## Valinta ja pätevyysvaatimukset

Venäjän presidentti valitaan välittömällä vaalilla kuuden vuoden toimikaudeksi. Presidentiksi valitaan ehdokas, joka saa vaalissa enemmän kuin puolet annetuista äänistä. Jos kukaan ehdokkaista ei ole saanut enemmistöä annetuista äänistä, toimitetaan uusi vaali kahden eniten ääniä saaneen ehdokkaan välillä. Presidentiksi valitaan tällöin uudessa vaalissa eniten ääniä saanut ehdokas.

Perustuslain mukaan presidentiksi valittavan henkilön tulee täyttää seuraavat ehdot:

* Venäjän kansalainen
* väh. 35-vuotias
* on asunut maassa pysyvästi väh. 10 vuotta ennen valintaansa

## Palkkio ja etuudet
Venäjän presidentin edustusasunto on Moskovan Kremlissä sijaitseva Senaatin palatsi ja juhlallisuuksissa Kremlin suuri palatsi.

Vuonna 2019 presidentin kuukausipalkka oli 773 400 ruplaa.

## Katso myös
*Luettelo Venäjän presidenteistä
* Venäjän presidentinhallinto
* Venäjän hallitsijat
* Neuvostoliiton johtaja
* Neuvostoliiton presidentti

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Президент России 
* President of Russia
Seinäjoen lentoasema

**Seinäjoen lentoasema**  on lentoasema Ilmajoella, noin 14 kilometriä Seinäjoen keskustasta etelään. Lentoasemaa on ylläpitänyt vuodesta 2016 asti Seinäjoen lentoasema Oy. Aiemmin lentoaseman pitäjänä toimi Rengonharju-säätiö.

## Lentoyhtiöt ja kohteet
Seinäjoelta ei tällä hetkellä lennetä lainkaan reittilentoja (sitten vuoden 2013), ainoastaan tilauslentoja yleisilmailun lisäksi. Seinäjokea lähin lentoasema, jossa on säännöllistä reittiliikennettä, on 74 kilometrin päässä sijaitseva Vaasan lentoasema.

## Liikenneyhteydet
Lentoasema sijaitsee valtatie 19:n varressa. Lentoasemalta Seinäjoelle pääsee valtatietä pitkin kulkevilla Jalasjärven vakiovuoroilla tai taksilla.

## Kiitotie
Seinäjoen lentoasemalla on yksi 2&nbsp;000 metriä pitkä ja 45 metriä leveä kiitotie, 14/32. Kiitotietä jatkettiin ja levennettiin vuosina 2006–2008 suihkukoneliikenteen mahdollistamiseksi. Pidennetty kiitotie otettiin käyttöön 31. heinäkuuta 2008. 

## Historia
* 1976: Lentoaseman rakentaminen alkoi, ja ensimmäinen kone laskeutui kentälle 17. lokakuuta.
* 1983: Lentoasema vihittiin käyttöön, ja reittiliikenne alkoi.
* 1988: Lentoasemaa lähestymässä ollut Wasawingsin matkustajalentokone törmäsi puihin 14. marraskuuta. Kahdestatoista koneessa olleesta ihmisestä kuusi menehtyi.
* 1992: Uusi lennonjohtotorni vihittiin käyttöön.
* 1999: Lentoyhtiö Golden Air aloitti reittiliikenteen Vaasan kentältä.
* 2003: Terminaalin laajennus valmistui.
* 2008: Kiitotien pidennys 2&nbsp;000 metriin valmistui.
* 2009: Lomalentoliikenne suihkumatkustajakoneilla alkoi.
* 2010: Finncomm lopetti Seinäjoen-lennot kannattamattomina. Etelä-Pohjanmaan kunnat ja elinkeinoelämä tulivat apuun, ja lennot käynnistyivät tukipaketin voimin uudelleen.
* 2011: Flyben ja Finnairin yhteisyritys Flybe Nordic (nyk. Nordic Regional Airlines) osti Finncommin. Seinäjoen lentoliikenne jatkui ennallaan.
* 2011: Flybe ilmoitti 25. marraskuuta lopettavansa reittilennot Seinäjoelle. Viimeiset vuorot lennettiin 9. joulukuuta. 
* 2012: Direktflyg ja lähikunnat sopivat reittilentoliikenteen jatkamisesta. Kalustona käytettiin 19-paikkaista Jetstream 31 -konetta.
* 2013: Direktflyg ja Seinäjoen kaupunki sopivat lentoliikenteen lopettamisesta maaliskuussa 2013. 
* 2015: Rengonharju-säätiö ilmoittaa lopettavansa lentoasematoiminnan. 
* 2016: Lentoasematoimintaa jatkaa Seinäjoen lentoasema Oy

## Matkustajatilastot

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Seinäjoen lentoaseman kotisivut
*Suomen ilmailukäsikirja – Seinäjoen lentoasema
Magneettivuo

**Magneettivuo** (tunnus **&Phi;** tai täsmällisemmin erotuksena muusta vuosta **&Phi;<sub>B</sub>** tai **&Phi;<sub>M</sub>**) on  magnetismin määrää kuvaava suure, magneettivuon tiheyden vuo tietyn pinnan läpi. Magneettivuon yksikkö SI-järjestelmässä on weber (1 Wb = 1 V·s = 108 Mx). Magneettivuo ilmaisee pinnan läpi kulkevien magneettikentän kenttäviivojen lukumäärän, kun magneettivuon tiheys ilmaisee niiden tiheyden.  

Yleisesti magneettivuo pinnan *A* läpi saadaan magneettivuon tiheyden **B** pintaintegraalina

: \Phi = \int_A \mathbf{B} \cdot d \mathbf{A}.

Mikäli magneettivuon tiheys on vakio ja vektori **B** muodostaa kulman \phi tasopinnan **A** normaalivektorin kanssa, magneettivuo saadaan kaavasta

: \Phi = |\mathbf{B|} A \cos \phi.

Kelan sisällä magneettivuo on verrannollinen itseisinduktanssiin *L*, virtaan *I* ja kierrosten lukumäärään *N* seuraavasti:

: \Phi = \frac{LI}{N}.

## Maxwellin II laki

Gaussin laki magneettikentille (Maxwellin II laki) integraalimuodossa esitettynä kertoo, että magneettivuo jokaisen umpinaisen pinnan läpi häviää: 

:\Phi = \oint \mathbf{B} \cdot d\mathbf{A} = 0.

Laki voidaan esittää myös differentiaalimuodossa, jonka mukaan magneettivuon tiheyden lähteisyys kaikkialla on nolla: 

\nabla \cdot \mathbf{B}(\mathbf r) = 0

Esitettynä differentiaalimuodossa laki siis lausuu, että magneettisia monopoleja ei ole ja integraalimuodossa, että kenttäviivoilla ei ole alkua eikä loppua vaan ne ovat umpinaisia silmukoita .  

## Katso myös
*Sähkömagneettinen induktio
*Sähköisten suureiden analogiat
*Maxwellin yhtälöt
*Gaussin laki sähkökentille

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Permeabiliteetti

**Permeabiliteetti** (tunnus **&mu;**) on aineen magneettista käyttäytymistä kuvaava suure, jota SI-järjestelmässä mitataan yksiköllä henry&nbsp;per&nbsp;metri (1&nbsp;H/m = 1&nbsp;V·s/(A·m) = 1&nbsp;T·m/A = kg·m·s-2·A-2 = N/A&sup2;).

Magneettivuon tiheyttä&nbsp;B ja magneettikentän voimakkuutta&nbsp;*H* yhdistää seuraava yhtälö, jossa on mukana myös väliaineen permeabiliteetti \mu:

\mu=\frac{B}{H}.

*Suhteellinen permeabiliteetti* &mu;r on yksikötön suhdeluku, joka kertoo aineen permeabiliteetin suhteessa tyhjiön permeabiliteettiin &mu;0. Väliaineen permeabiliteetti voidaan lausua suhteellisen ja tyhjiön permeabiliteetin avulla yhtälöllä 

\mu=\mu_r\mu_0\,,

missä &mu;0 on tyhjiön permeabiliteetti, josta käytetään myös nimitystä *magneettivakio*, ja sen arvo on
:(1,256 637 062 12 ± 0,000 000 000 19)&middot;10&minus;6&nbsp;N/A2.

Aikaisemmin, kun ampeeri määriteltiin sähkövirtojen välisen magneettisen vuorovaikutuksen avulla, määritelmistä seurasi, että magneettivakio oli tarkalleen
:4&pi;&times;10&minus;7&nbsp;A/m2.

## Katso myös
*Sähköisten suureiden analogiat
*Permittiivisyys
*Diamagnetismi
*Paramagnetismi

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
*
Magneettivuon tiheys

**Magneettivuon tiheys** (tunnus *B*) on magnetismin tiheyttä kuvaava suure, jota SI-järjestelmässä mitataan yksiköllä tesla (1&nbsp;T = 1 Wb/m2 = 1&nbsp;V·s/m&sup2;). Magneettivuon tiheys voidaan ajatella kenttäviivojen tiheydeksi magneettikentässä. Magneettivuon tiheys riippuu sekä magneettikentän voimakkuudesta että väliaineen laadusta (permeabiliteetista). 

Maan magneettivuon tiheys B on keskimäärin 50 000 nT vaihdellen päiväntasaajan noin 32 000 nT:sta napojen noin 64 000 nT:aan.

Magneettivuon tiheys määritellään
: \mathbf{B} = \frac{d \Phi_M}{dA} \mathbf{n} ,

missä differentiaalinen pinta-ala *dA* on kohtisuorassa magneettivuon "virtaa" vastaan ja yksikkövektori **n** osoittaa vuon virran suuntaan. d\Phi_M on tämän pinnan läpi virtaava vuo. Määritelmästä seuraa, että magneettivuo minkä tahansa pinnan *P* läpi saadaan pintaintegraalina
: \Phi_M = \iint_P \mathbf{B} \cdot d \mathbf{A} .

Mikäli pinnan *P* läpi virtaava vuo on jokaisessa *P*:n pisteessä yhtä suuri ja kohtisuorassa pintaa vastaan, on magneettivuon tiheys pinnalla yksinkertaisesti
: \mathbf{B} = \frac{\Phi_M}{A} .

Magneettivuon tiheyttä ja magneettikentän voimakkuutta **H** yhdistää lineaarisessa, isotrooppisessa aineessa seuraava yhtälö, jossa on mukana myös väliaineen permeabiliteetti *&mu;*:
: \mathbf{B} = \mu \mathbf{H} .

Tyhjiössä magneettivuon tiheyden ja magneettikentän voimakkuuden suhde on sama kuin tyhjiön permeabiliteetti eli magneettivakio \mu_0 = 4 \pi \cdot 10^-7 \frac{Tm}{A}, eli 

: \mathbf{B} = \mu_0 \mathbf{H} .

## Kelan magneettivuon tiheyden laskeminen
Koska kelan magneettivuo on LI/N, kelan sisällä vallitseva magneettivuon tiheys voidaan laskea seuraavasta kaavasta:
:B = L \frac {I} {N \cdot A},

missä
:*L* on käämin induktanssi
:*I* on käämin sähkövirta
:*N* on käämin kierrosluku
:*A* on käämin poikkipinta-ala.

Koska käämin induktiivinen reaktanssi on &omega;L ja käämin virta U/(&omega;L), käämin magneettivuon tiheydelle saadaan myös kaava:

:B = \frac {U} {\omega \cdot N \cdot A},

missä
:*U* on käämin jännite
:*&omega;* on kulmataajuus
:*N* on käämin kierrosluku
:*A* on käämin poikkipinta-ala.

Sydämettömän käämin magneettivuon tiheys voidaan laskea myös permeabiliteetistä ja virrasta seuraavasti:
:  B = \mu_0 \frac{N I}{l},

missä
:*μ* on permeabiliteetti
:*I* on käämin sähkövirta
:*N* on käämin kierrosluku
:*l* on käämirakenteen pituus.

## Kentän vaikutus liikkuvaan varaukseen ja virtajohtimeen

Magneettivuon tiheyden avulla voidaan laskea myös, kuinka suurella voimalla magneettikenttä vaikuttaa siellä liikkuvaan varaukseen.  Tämä voima on

:\mathbf{F} := Q \mathbf{v} \times \mathbf{B} ,

missä
:*Q* on varaus, 
: \mathbf{v}  on varauksen nopeus ja 
: \mathbf{B}  on magneettivuon tiheys.  

Homogeenisessa magneettikentässä olevaan virtajohtimen osaan, jonka pituus on |\mathbf{l}| ja jossa kulkee virta I, kohdistuu voima

:\mathbf{F} := I \mathbf{l} \times \mathbf{B} .

Näissä yhtälöissä merkki  \times  tarkoittaa vektorien ristituloa.

## Katso myös
*Sähköisten suureiden analogiat
*Maxwellin yhtälöt
*Magnetometri

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Permittiivisyys

**Permittiivisyys** (tunnus **[[Epsilon|ε]]**) on suure, joka kuvaa, miten sähkökenttä vaikuttaa väliaineeseen. Permittiivisyyden yksikkö SI-järjestelmässä on faradi&nbsp;per&nbsp;metri: 1&nbsp;F/m = 1&nbsp;A·s/(V·m) = 1&nbsp;C²/(N·m²).

Sähkövuon tiheyttä&nbsp;D ja sähkökentän voimakkuutta&nbsp;E dielektrisessä väliaineessa yhdistää yhtälö 
:\mathbf{D}=\varepsilon \cdot \mathbf{E}
missä ε on väliaineen permittiivisyys. Se on yleensä tensori mutta esim. kaasuissa, nesteissä ja amorfisissa aineissa skalaari.

**Tyhjiön permittiivisyys** ε0, josta käytetään myös nimitystä *sähkövakio*, on arvoltaan 
:(8,854 187 8182 ± 0,000 000 0013) · 10-12&nbsp;F/m.

**Suhteellinen permittiivisyys** (symboli εr, tai κ) jota nimitetään myös *dielektriseksi vakioksi*, on väliaineen permittiivisyys suhteessa tyhjiön permittiivisyyteen ε0. Siten tyhjiön suhteellinen permittiivisyys on 1. 

εr on yksikötön suhdeluku, jonka avulla permittiivisyys esitetään muodossa
:\varepsilon = \varepsilon_r \varepsilon_0

## Eri materiaalien permittiivisyyksiä

### Ferriitin permittiivisyys

Tavallisten ferriittien, esimerkiksi MnZn ja NiZn ferriittien, suhteellinen permittiivisyys on noin 10. Sama pätee myös ferriittikappaleen sidosaineena käytettyyn liimaan. Valmiin ferriittiytimen (eng "Ferrite core") kokonaispermittiivisyys on kuitenkin suurempi korkean taajuudeen alaisuudessa. Tämä johtuu siitä, että ferriittipuriste koostuu pienistä hiukkasista, jotka ovat liimattuna toisiinsa eristävällä sidosaineella. Tällöin koko rakenne toimii mikroskooppisten kondensaattoreiden tapaan, jotka ovat enemmän ja vähemmän eristettyinä toisistaan. Seuraavassa taulukossa näkyy geneerisiä permittiivisyyden arvoja mangaasi-sinkki- ja nikkeli-sinkki-ferriiteille taajuuden funktiona.


## Katso myös

*Sähköisten suureiden analogiat
*Permeabiliteetti
*Kondensaattori
*Kapasitanssi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Relative Permittivity - taulukko suhteellisisita permittiivisyyksistä.
Sähkökentän voimakkuus

**Sähkökentän voimakkuus** (tunnus **E**) on sähkökenttää kuvaava suure, joka määritellään kentässä olevaan sähköisesti varattuun hiukkaseen kohdistuvan voiman ja  hiukkasen varauksen osamääränä: 

: \mathbf{E} = \frac{\mathbf{F}}{q} ,

missä *F* on sähkökentän kohdistama voima hiukkaseen, jonka varaus on *q*. Sähkökentän suunnaksi määritellään se suunta, johon vapaa, positiivinen testivaraus sähkökentässä liikkuu. Sähkökentän suuntaa ja voimakkuutta kuvataan yleensä kenttäviivoilla, jolloin kenttäviivojen tiheys kuvaa kentän voimakkuutta ja pienet nuolet kertovat kentän suunnan.

Koska voiman yksikkö SI-järjestelmässä on newton (N) ja varauksen coulombi (C), saadaan sähkökentän voimakkuuden yksiköksi määritelmän perusteella newton coulombia kohti (N/C). Koska kuitenkin energian yksikkö joule (J) on newton &middot; metri ja toisaalta jännitteen yksikkö voltti (V) on joule coulombia kohti,
sähkökentän voimakkuus voidaan ilmaista myös voltteina metriä kohti:

:1 \frac{\text{N}}{\text{C}} = 1 \frac{\text{J}}{\text{m}\cdot\text{C}} = 1 \frac{\text{V}}{\text{m}},

Tässä muodossa yksikkö tavallisesti ilmaistaankin, koska mittausteknisistä syistä jännitteet ja välimatkat ovat mitattavissa tarkemmin kuin sähkövaraukset ja niihin kohdistuvat voimat. Homogeenisen sähkökentän voimakkuus voidaankin määrittää valitsemalla sieltä kaksi pistettä, joiden välinen yhdysjana on kenttäviivojen suuntainen, mittaamalla niiden välinen jännite ja jakamalla se niiden välisellä etäisyydellä.

Sähkökentän voimakkuutta&nbsp;*E* ja sähkövuon tiheyttä&nbsp;*D* yhdistää seuraava yhtälö, jossa on mukana myös väliaineen permittiivisyys&nbsp;*&epsilon;*:
:\mathbf{D} = \varepsilon \mathbf{E} .
Tällaisenaan yhtälö pätee tarkasti vain isotrooppisessa, homogeenisessa aineessa.

Jonkin sähkökentän aiheuttavan pienikokoisen lähteen ympärillä sähkökenttä pienenee etäisyyden kasvaessa suhteessa etäisyyden neliöön. Kaksinkertaisella etäisyydellä kohteesta kenttä on siis pienentynyt neljäsosaan.

## Katso myös
*Sähköisten suureiden analogiat
*Maxwellin yhtälöt
*Magneettikentän voimakkuus

## Kirjallisuutta
* 
*
Sähkövuon tiheys

**Sähkövuon tiheys** (tunnus **D**) on sähkökentän tiheyttä kuvaava suure, jota SI-järjestelmässä mitataan yksiköllä C/m2 .

Sähkövuon tiheys riippuu sähkökentästä, mutta ei väliaineen laadusta (permittiivisyydestä). Sähkövuon tiheyden suuruus pisteessä määritellään laskemalla differentiaalinen sähkövuo d \Phi_E differentiaalisen pinta-alan *dA* läpi ja jakamalla alueen pinta-alalla, eli

:\operatorname{D} = \frac{d \operatorname{\Phi_E}}{\operatorname{dA}}.

Sähkövuo pinnan *P* läpi saadaan pintaintegraalista

: \Phi_E = \iint_P \mathbf{D} \cdot d\mathbf{A} .

Sähkökentän voimakkuutta **E**  ja sähkövuon tiheyttä yhdistää lineaarisessa, isotrooppisessa väliaineessa seuraava yhtälö, jossa on mukana myös väliaineen permittiivisyys \operatorname{\varepsilon}:

:\mathbf{D} = \varepsilon \mathbf{E} = \varepsilon_0\varepsilon_r \mathbf{E},

missä siis \scriptstyle \varepsilon_0 on tyhjiön permittiivisyys ja \scriptstyle \varepsilon_r on suhteellinen permittiivisyys.

## Katso myös
* Sähköisten suureiden analogiat
* Sähkökenttä
* Magneettivuon tiheys

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
*
Magneettikentän voimakkuus

**Magneettikentän voimakkuus** (tunnus **H**) on magnetismia kuvaava vektorisuure, jota SI-järjestelmässä mitataan yksiköllä ampeeri&nbsp;per&nbsp;metri (A/m). Magneettikentän voimakkuus määritellään analogisesti sähkökentän voimakkuuden kanssa eli voimana, jonka magneettikenttä kohdistaa yksikköpohjoisnapaa kohti:
:\mathbf{H} = \frac{\mathbf{F}}{p}.
Magneettikentän suunta on se suunta, johon yksittäinen vapaa, magneettinen *pohjoinen* napa kentässä liikkuisi. Monissa fysiikan oppikirjoissa magneettikentän voimakkuutta ei käytetä hyödyksi lainkaan, vaan magneettikenttää kuvataan magneettivuon tiheydellä **B**, jota myös monesti kutsutaan magneettikentäksi. Magneettivuon tiheyttä ja magneettikentän voimakkuutta yhdistää lineaarisessa, isotrooppisessa aineessa seuraava yhtälö, jossa on mukana myös väliaineen permeabiliteetti&nbsp;*μ*:
: \mathbf{B} = \mu \mathbf{H}.  

Tyhjiön permeabiliteetti eli magneettivakio on  \mu_0 = 4\pi \cdot 10^{-7}\ \frac{\text{Vs}}{\text{Am}} . Jos siis tyhjiössä magneettikentän voimakkuus on 1&nbsp;A/m, on magneettivuon tiheys 4π &middot; 10−7 teslaa. 

Virtajohtimen aiheuttama magneettikentän voimakkuus voidaan laskea esimerkiksi Ampèren lailla. Magneettipiirissä (esimerkiksi muuntajan sydämessä) magneettikentän voimakkuus voidaan laskea kierrosmäärän *N* ja virran *I* tulon suhteesta magneettipiirin pituuteen *l*. Seuraavassa kaavassa esiintyvää termiä *N·I* kutsutaan myös magnetomotoriseksi voimaksi (mmv):
:H = \frac{NI}{l}.

Magneettikentän voimakkuutta on aiemmin mitattu myös cgs-järjestelmän yksiköllä *örsted* (tunnus Oe): 1&nbsp;Oe = 1&nbsp;000/(4π)&nbsp;A/m eli noin 79,577&nbsp;A/m. Örstediä käytettäessä kenttävoimakkuus oli tyhjiössä lukuarvoltaan yhtä suuri kuin magneettivuon tiheys maxwelleina.

Jonkin magneettisen kentän aiheuttavan pienikokoisen lähteen ympärillä magneettikenttä pienenee etäisyyden kasvaessa suhteessa etäisyyden kuutioon. Kaksinkertaisella etäisyydellä kohteesta kenttä on siis pienentynyt kahdeksasosaan.

## Katso myös
*Sähköisten suureiden analogiat
*Maxwellin yhtälöt
*Sähkökentän voimakkuus

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
*
GRU

**GRU** (, ’Tiedustelupäähallinto’) on Venäjän asevoimien sotilastiedustelun keskuselin. Sen edeltäjä perustettiin jo Neuvosto-Venäjän aikana 1918.

GRU koordinoi tiedusteluoperaatioita sekä kerää ja analysoi tiedustelutietoa.

## Historia
GRU perustettiin puna-armeijaan lokakuussa 1918, mutta sen olemassaoloa ei koskaan tunnustettu Neuvostoliitossa. GRU:n tehtävänä oli kaikki sotilastiedustelu ja se jatkoi osana armeijaa, kun siitä vuonna 1946 tuli Neuvostoliiton asevoimat.

GRU harjoitti elektronista tiedustelua Varsovan liiton alueella sekä Lourdesissa, Kuubassa 1960-luvulta aina vuoteen 2001 saakka. GRU hyödynsi ensimmäisenä länsimaisten yhtiöiden turvallisuuspuutteita ja aloitti teollisuusvakoilun, joka kuitenkin myöhemmin siirrettiin KGB:lle.

GRU:n agentti Viktor Suvorov (oikealta nimeltään Vladimir Bogdanovitš Rezun) loikkasi vuonna 1978 Isoon-Britanniaan ja kirjoitti kirjan kokemuksistaan tiedustelupalvelussa. Kirja kertoo lähinnä Spetsnaz-erikoisoperaatiojoukkojen koulutuksesta yleisluontoisesti, osin fiktiivisesti. Saatujen tietojen mukaan Rezun sai loikkauksesta Neuvostoliitosta kaksinkertaisen kuolemantuomion.

Neuvostoliiton hajottua joulukuussa 1991 GRU toimi Itsenäisten valtioiden yhteisön asevoimien osana toukokuuhun 1992 saakka. GRU on varsinaista ulkomaantiedustelua SVR:ää merkittävämpi. Se tunnetaan kovista otteistaan. GRU on toiminut Venäjän aikana varsinkin 2010-luvulla ulkomailla erilaisissa näkyvissä ja peitetyissä operaatioissa. GRU:n merkitys on kasvanut jatkuvasti, kun Venäjän ja länsimaiden välit ovat huonontuneet.

## Katso myös
* Luettelo tiedustelupalveluista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gaussin laki sähkökentille

**Gaussin laki sähkökentille** on Carl Friedrich Gaussin muotoilema vuonna 1835 ja se julkaistiin 1867. Gaussin laki antaa suljetun pinnan läpi virtaavan sähkövuon \Phi ja pinnan sisäänsä sulkeman sähkövarauksen välisen relaation , ja on yksi Maxwellin yhtälöistä. Sen integraalimuoto on:

: \Phi = \oint_A \mathbf{D} \cdot d\mathbf{A} = Q_A,

missä \mathbf{D} on sähkövuon tiheys (yksikkö C/m2), d\mathbf{A} on pinnan differentiaalisen neliön pinta-ala siten, että ulospäin suuntautuva normaalivektori määrää sen suunnan, Q_{A} on pinnan sisäänsä sulkema varaus ja \textstyle\oint_A on pintaintegraali pinnan *A* yli.

Gaussin divergenssilauseen mukaan vektorikentän pintaintegraali suljetun pinnan *A* yli (eli kentän vuo) saadaan integroimalla divergenssiä pinnan sisäänsä sulkeman tilavuuden *V* yli, eli
: \oint_A \mathbf{D} \cdot d\mathbf{A} = \iiint_V \nabla \cdot \mathbf{D} \ dV .
Pinnan sisäänsä sulkeman sähkövarauksen suuruus saadaan toisaalta integroimalla sähkövaraustiheyttä **&rho;** (yksikkönä C/m3) saman tilavuuden yli, joten Gaussin laki saadaan muotoon
: \iiint_V \nabla \cdot \mathbf{D} \ dV = \iiint_V \rho \ dV .
Koska tämä pätee kaikille suljetuille pinnoille, saadaan integrandien välille yhteys
:\nabla \cdot \mathbf{D} = \rho  ,
jota kutsutaan lain *differentiaalimuodoksi*.

## Yhteys Coulombin lakiin

Coulombin lain mukaan varatun hiukkasen toiseen hiukkaseen kohdistama sähköstaattinen voima on verrannollinen hiukkasten varausten tuloon ja kääntäen verrannollinen niiden välisen etäisyyden neliöön. Coulombin laki seuraa Gaussin laista melko suoraan. Pistemäisen varauksen, jonka suuruus on q_1, aiheuttama sähkövuo r-säteisen pallopinnan yli on sähkövuon määritelmän mukaisesti
: \Phi = 4 \pi r^2  |\mathbf{D}| .
Jos hiukkanen on pallon keskipisteessä, voidaan symmetrian perusteella olettaa että \mathbf{D} on yhtäsuuri jokaisessa pinnan pisteessä ja osoittaa säteittäisesti pinnasta ulospäin. Toisaalta Gaussin lain mukaan vuon suuruus on \Phi = q_1 , ja koska \mathbf{D} = \varepsilon_0 \mathbf{E} , missä \varepsilon_0 on tyhjiön permeabiliteetti, on q_1:n synnyttämä sähkökenttä
: \mathbf{E} = \frac{q_1}{4 \pi \varepsilon_0 r^2} \hat{\mathbf{r}}.
Tässä \hat{\mathbf{r}} on yksikkövektori, joka osoittaa varauksesta kohti tarkastelupistettä. Sähkökenttä kohdistaa varaukseen, jonka suuruus on q_2, voiman 
: \mathbf{F} = q_2 \mathbf{E} ,
joten kahden varatun hiukkasen välinen voima on
: \mathbf{F} = \frac{1}{4 \pi \varepsilon} \frac{q_1 q_2}{r^2}\hat{\mathbf{r}} ,
missä \hat{\mathbf{r}} on nyt hiukkasesta toiseen osoittava yksikkövektori.

On mahdollista edetä myös toiseen suuntaan ja johtaa Gaussin laki staattisessa tilanteessa Coulombin lain pohjalta. Coulombin laki on voimassa vain staattisille varausjakaumille, kun taas Gaussin laki pätee myös yleisessä dynaamisessa tapauksessa.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Georgismi

**Georgismi** on Henry Georgen muotoilema omistusoikeudellinen filosofia ja taloudellinen teoria, jonka mukaan jokainen voi omistaa työnsä tulokset ja kaiken mitä luo, muttei kuitenkaan maata, joka on ihmiskunnalle yhteistä. Joskus yhteisomistukseen määrätään myös kaikki muut ei-tuotettavat resurssit ja luonnon antimet.

Georgistien mielestä taloudellinen vuokra (ts. "ansaitsematon tulo"), jota voi saada maan, radiotaajuuksien, luonnonvarojen, saastutuskiintiöiden tai vastaavien kaupasta, tulisi palata yhteisölle eikä yksittäiselle omistajalle. Useimmat kannattavat käyttökelpoisimpana työkaluna tähän tiukkaa ja korkeaa maaveroa, mutta kaihtavat muita byrokraattisempia taloudellisen sääntelyn muotoja.

Alun perin samanlaisia ajatuksia esitti jo John Locke luonnonoikeusteoriassaan. Henry George oli kuitenkin ensimmäinen yhteiskuntafilosofi, joka vei ajatukset johdonmukaiseen päätepisteeseensä ja muotoili aiheesta yhtenäisen ideologian. Japanissa on jopa ollut käytössä georgismille läheistä sukua oleva perinteinen maavero kauan ennen Henry Georgen ajatuksia. Japanissa georgismia on muun muassa korkeassa perintöverossa, joka tekee kiinteistön perimisen kalliiksi. Japanilaisen sanonnan mukaan kolmannelle sukupolvelle ei jää enää mitään (isovanhempien perinnöstä, koska periminen ja perintöverot kerätään kahteen kertaan). Taiwanilla on myös korkea maanvero, joka liittyy kansan kolmeen periaatteeseen.

Suomessa kiinteistöveron kaltaisella metsäverolla on aikaisemmin verotettu metsätalouden tuotto metsäpohjan laskennallisesta tuotosta. Mikäli puuta ei ole myynyt, on ollut pakko rahoittaa metsävero muista tuloista. Verotusta, joka on korkeampi kuin tulolähteen tuotto, kutsutaan *konfiskatoriseksi* verotukseksi, mikä itse asiassa loukkaa omistusoikeutta, koska siinä varallisuus vähitellen siirtyy omistajalta verottajalle takavarikon omaisesti. Neuvostoliitossa kolhoosiin liittymättömille maanviljelijöille määrättiin niin korkeita veroja tai maksuja, että he eivät kyenneet säilyttämään varallisuuttaan.

Alkuperäiset georgistit kutsuivat itseään **yksiveroisiksi** (engl. single taxers) painottaen, että heidän mielestään kaikki valtion tulot pitäisi kerätä maaveroa käyttäen.

Georgistit ovat kuitenkin nykyisin jakaantuneet useisiin erilaisiin ryhmiin. Osa georgisteista näkee georgistisen omistusoikeus/maavero-yhdistelmän vain hyvänä yksittäisenä keinona esimerkiksi rahoittaa jonkinlainen kansalaispalkka tai pikemminkin kansalaisosinko. **Geolibertaarit** puolestaan pitävät georgistista maaveromallia parhaana tapana rahoittaa kaikki valtion tulot.

Georgismi on oleellisesti vaikuttanut 1990-luvun lopulla esille tulleen vasemmistolibertarismin eräiden yhteiskuntafilosofisten teemojen muotoutumiseen.

## Kuuluisia georgisteja
Lähde:
* José Batlle y Ordóñez, Uruguayn presidentti
* David Lloyd George, Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri
* William Gorgas, yhdysvaltalainen kenraali
* Frederic C. Howe, yhdysvaltalainen poliitikko
* Elizabeth Magie, Monopoly-lautapelin kehittäjä
* James Maguire, yhdysvaltalainen poliitikko
* Sun Yat-sen, Kiinan presidentti
* Leo Tolstoi, venäläinen kirjailija

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Geolibertarismi-FAQ
Takaisinkytkentä

**Takaisinkytkennässä** (engl. *feedback*) järjestelmän lähtösignaali ohjataan takaisin järjestelmän alkuun tulosignaaliksi. Takaisinkytkentä on siis silmukka, jonka kautta järjestelmän aiemmin tuottama informaatio vaikuttaa sen myöhemmin tuottamaan informaatioon.

Takaisinkytkennällä voidaan joko vahvistaa (positiivinen takaisinkytkentä) tai heikentää (negatiivinen takaisinkytkentä) järjestelmän häiriöitä, eli järjestelmän lähtöä muokkaavia tekijöitä.

Takaisinkytkennän käyttökohteita ja esiintymismuotoja ovat mm:
* elektroniikka ja säätötekniikka
* kybernetiikka
* ilmastonmuutos
* biologia
Lisäksi mm. esiintymisestä ja johtamisesta saatavaa palautetta sekä asiakaspalautetta voidaan pitää takaisinkytkentänä, joissa toimintaa muokataan aiemman toiminnan perusteella. Takaisinkytkentä on kuitenkin vahvasti tekniikkaan liittyvä termi, toisin kuin englannin kielen *feedback,* joka voi tarkoittaa sekä palautetta että takaisinkytkentää.

## Takaisinkytkentä elektroniikassa ja säätötekniikassa

### Negatiivinen takaisinkytkentä
Negatiivinen takaisinkytkentä pyrkii minimoimaan tulo- ja lähtösignaalin eron. 

Negatiivisella takaisinkytkennällä voidaan mm:
* parantaa järjestelmän stabiiliutta
* vähentää häiriöitä
* vähentää säröytymistä
* kontrolloida tulo- ja lähtöimpedansseja
* kasvattaa vahvistimen kaistanleveyttä 

Negatiivisella takaisinkytkennällä voidaan siis parantaa useita signaalin ominaisuuksia, mutta samalla se heikentää signaalin vahvistusta. Negatiivinen takaisinkytkentä ei myöskään takaa systeemin stabiiliutta.

Negatiivisesti takaisinkytketyn systeemin siirtofunktio on muotoa:

:\frac{G(s)}{1+G(s)H(s)}

Esimerkki negatiivisesta takaisinkytkennästä:

Kuvan 2 sininen käyrä kuvaa systeemin askelvastetta. Kuvitellaan, että systeemiin on kytkeytynyt signaalia vaimentava häiriö. Vihreä signaali kuvaa takaisinkytketyn systeemin askelvastetta, ja kuinka se korjaa virhettä tulo- ja lähtösignaalin välillä.

### Positiivinen takaisinkytkentä

Positiivinen takaisinkytkentä pyrkii vahvistamaan tulo- ja lähtösignaalin eroa. Positiivinen takaisinkytkentä johtaa systeemin arvon eksponentiaaliseen kasvuun tehden siitä epästabiilin. Positiivisella takaisinkytkennällä on kuitenkin useita tärkeitä käyttösovelluksia.

Positiivisesti takaisinkytketyn systeemin siirtofunktio on muotoa:

:\frac{G(s)}{1-G(s)H(s)}

### Sovellukset

Elektroniikassa positiivista takaisinkytkentää sisältäviin sovelluksiin lukeutuvat mm. 
* komparaattorit
* kiikut
* oskillaattorit 
* ajastinpiirit

Negatiivista takaisinkytkentää sisältäviä sovelluksia taas ovat esimerkiksi  
* vahvistimet 
* suodattimet 
* lineaariset jänniteregulaattorit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Matti Pekkanen

**Teuvo Matias (Matti) Pekkanen** (1. marraskuuta 1925 Ähtäri – 16. huhtikuuta 2004 Helsinki) oli 1970-luvulta alkaen vahva suomalaisen talouselämän taustavaikuttaja. Pekkanen oli koulutukseltaan diplomi-insinööri.

## Elämä

Matti Pekkanen osallistui nuorukaisena jatkosotaan ja yleni myöhemmin reservissä yliluutnantiksi. Hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi vuonna 1952 ja työskenteli tutkimusassistenttina Oy Keskuslaboratorio Ab:ssa vuosina 1952–1957, Oulu Oy:ssä käyttöinsinöörinä vuosina 1957–1962, henkilöstöjohtajana vuosina 1962–1971 ja hallintojohtajana vuosina 1971–1973.

Pekkanen oli Suomen työnantajain keskusliiton (STK) neuvottelujohtajana vuosina 1973–1975. STK:n jälkeen hän siirtyi valtakunnansovittelijaksi nelivuotiskaudeksi 1975–1979. Suomen metsäteollisuuden keskusliiton toimitusjohtajana hän toimi vuodet 1979–1990. Pekkanen oli valtioneuvoston kanslian tulopoliittinen selvitysmies vuosina 1981 ja 1984..

Valtakunnansovittelijana Pekkanen poikkesi koulutukseltaan edeltäjistään, jotka olivat kaikki juristeja.

Pekkasen mukaan on nimetty ”pekkaspäivät” eli työajan lyhennysvapaa, jotka syntyivät tulopoliittisten ratkaisujen yhteydessä 1984 ja jotka otettiin käyttöön työajan lyhentämiseksi. ”Pekkaspäivien” taustalla oli huoli siitä, että tietokoneet ja automaatio syrjäyttäisivät ihmisen työntekijänä. Vuoden 1984 tuloratkaisussa vuosittaista työaikaa lyhennettiin sopimuksen piiriin kuuluneilla aloilla 32 tunnilla, ja myöhemmin työaika vähentyi entisestään. Pekkanen itse ei erityisemmin pitänyt ”pekkaspäivät”-sanasta.

Matti Pekkanen vihittiin tekniikan kunniatohtoriksi vuonna 1989 ja maatalous- ja metsätieteen kunniatohtoriksi vuonna 1990.

Hänen veljensä oli Suomen Kunnallisliiton toimitusjohtaja Paavo Pekkanen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Matti Pekkasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Juppiter

**Juppiter** tai **Jupiter** ( tai *Iūpiter*) on alun perin roomalaisten taivaan ja sen ilmiöiden, valon ja ukkosen jumala, sittemmin ylijumala. Kohdattuaan kreikkalaiset roomalaiset samaistivat Juppiterin kreikkalaiseen Zeukseen ja Juppiterista tuli Saturnuksen poika ja Junon puoliso.

Juppiter oli Saturnuksen ja Opsin poika. Juppiterin vaimo oli Juno, ja hänellä oli tyttäret Minerva ja Fortuna. Juppiter tunnettiin useilla lisänimillä, jotka kuvaavat jumalan eri osapuolia ja tehtäviä. Näitä olivat mm:
* Taivaaseen ja sen ilmiöihin liittyvät *Caelestis* (taivaallinen), *Fulgurator* (salamoiva), *Tonantis* (jylisevä), *Lucetius* (valon) ja *Pluvius* (sateentekijä).
* sotaan ja sodankäyntiin liittyvät *Stator* (paonpysäyttäjä), *Victor* (voittoisa), *Triumphator* (ks. triumfi), *Praedator* (saaliin kerääjä) ja *Feretrius*, jolloin Juppiterille uhrattiin paras osuus sotasaaliista paareilla (*feretrum*).

Juppiter oli myös Rooman valtion jumala, jota palvottiin Capitolium-kukkulalla olevassa Rooman suurimmassa temppelissä. Juppiterin ohella temppelissä palvottiin tämän vaimoa Junoa ja tytärtä Minervaa, jolloin puhuttiin Capitoliumin kolminaisuudesta.

Juppiterille oli pyhitetty kotka ja tammi sekä Jupiter-planeetta.

Juppiterin genetiivimuoto latinassa on *Iovis*. Tästä tulee muun muassa termi *joviaalinen*. Sana *Iuppiter* tulee itaalisen kantakielen sanasta **djous patēr*, jonka alkuosa merkitsi 'päivää' tai 'taivasta' (vrt. latinan *diēs*) ja jälkiosa 'isää' (vrt. latinan *pater*). **djous* on samaa alkuperää kuin kreikan *Zeus*; Juppiter olikin roomalaisten Zeus.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Giant Robot

**Giant Robot** (tunnettu myös nimellä **Giant Räbät**) on helsinkiläinen yhtye. Se julkaisi ensimmäisen omakustanne-EP:n vuonna 1997 ja heiltä on vuoteen 2006 mennessä ilmestynyt kolme pitkäsoittoa.

Giant Robotin musiikki on sekoitus elektronista ja instrumenteilla soitettua musiikkia, jonka tyyli sivuaa hip hopia, dubia, funkia ja etenkin live-esiintymisissä myös krautrockia.

Suuren yleisön tietoisuuteen yhtye nousi vuonna 1999 julkaistulla ”Helsinki Rock City” -kappaleella. Muita tunnetuimpia kappaleita ovat: ”Urban International”, ”Airport City” sekä Levyraadissakin menestynyt ”Public=Shopping”.

## Jäsenet
### Nykyiset
* Abdissa ”Mamba” Assefa
* Petro ”slomotion” Niiniluoto
* Kim ”Kasio” Rantala
* Tuomas Toivonen
* Aleksi Tolonen
* Arttu Tolonen

### Entiset
* Kristjan Eldjarn
* Teemu ”t-mu” Korpipää
* Markus ”Zarqus Boussè” Poussa
* Sami Juhani Vepsä

## Diskografia
### Albumit
* *[[Crushing You with Style]]* (1999)
* *[[Superweekend]]* (2002)
* *[[Domesticity]]* (2004)
* *[[1. erä]]* (2008)

### Singlet ja EP:t
* *33 RPM Robotics* (1997, omakustanne)
* *Helsinki Rock City* (1999)
* *Urban International* (1999)
* *Jennifer Kissed Me* (2000)
* *Dancehall Dominator* (2002)
* *Heartbreakdance* (2002)
* *Best Match* (2003)
* *Public=Shopping* (2004)

Lisäksi Giant Robot on julkaissut kaksi DJ:ille tarkoitettua promo-EP:tä (2000 ja 2002) ja Bad Luck Love elokuvan soundtrack sisältää useampia Giant Robotin kappaleita.

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut (arkistoitu)
* 
*
Uhkapeli

**Uhkapeli** on olennaisesti sattumaan perustuva rahapeli, jossa asetetaan panokseksi jotain rahanarvoista niin, että mahdollinen voitto tai tappio on epäsuhteessa pelaajan varallisuuteen. Rahapeli muuttuu uhkapeliksi, kun panossumma on suurempi kuin mitä pelaajalla on varaa hävitä. Se, mikä lasketaan uhkapelaamiseksi kuitenkin vaihtelee eri historiallisissa ja kulttuurisissa yhteyksissä.

Suomessa uhkapelien pelaaminen on tarkoin säädelty, uhkapelien järjestäminen tai tilojen antaminen uhkapeliin on rikoslaissa kielletty. Rikoslaissa tarkoitettuun uhkapelin määritelmään kuuluu, että voiton saaminen perustuu kokonaan tai osittain sattumaan taikka peliin tai toimintaan osallistuvista riippumattomiin tapahtumiin ja jossa mahdollinen häviö on ilmeisessä epäsuhteessa ainakin jonkun osallistujan maksukykyyn.

Joskus on vaikea erottaa uhkapelaaminen viihdepelaamisesta, sillä moniin internetissä tapahtuviin peleihin kuuluu panos, joka on tosin rahalliselta arvoltaan perinteisiä uhkapelejä pienempi.

## Kulttuurissa

Kirjallisuudessa uhkapeliä ja peliriippuvuutta käsittelee esimerkiksi Fjodor Dostojevskin pienoisromaani *[[Pelurit]]* (1867).

## Katso myös
* Kasino
* Pokeri
* Ruletti

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Huttunen, Matti: Miten pelihimo pääsee valloilleen? *Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecim* 23/2015.
* Rahapelaaminen. Päihdelinkki.
Mambat

**Mambat** (*Dendroaspis*) on afrikkalainen myrkkytarhakäärmesuku, jonka edustajat elävät puissa.

Mambat erittävät myrkkyä, jonka entsyymirakenne poikkeaa muiden käärmeiden myrkyistä, mutta lajien erottaminen toisistaan myrkyn avulla ei ole helppoa. Joidenkin mambojen myrkyissä on aineita, jotka estävät veren hyytymistä.

## Lajit
Sukuun kuuluu neljä lajia:
* vihermamba (*Dendroaspis angusticeps*)
* jamesoninmamba (*Dendroaspis jamesoni*)
* mustamamba (*Dendroaspis polylepis*)
* lännenvihermamba (*Dendroaspis viridis*)

## Galleria

Dendroaspis polylepis by Bill Love.jpg|Mustamamba
Green Mamba cropped.JPG|Vihermamba
Dendroaspis viridisPCCA20051227-1885B.jpg|Lännenvihermamba
JamesonsMamba CincinnatiZoo.jpg|Jamesoninmamba


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: ''Dendroaspis''
* UniProt: Taxonomy - ''Dendroaspis'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Dendroaspis'' 
* PheroBase: Semiochemicals of Genus ''Dendroaspis''