Ann-Margret

**Ann-Margret** (oik. **Ann-Margret Olsson**; s. 28. huhtikuuta 1941) on ruotsalaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja tanssija. Hän on voittanut urallaan viisi Golden Globe -palkintoa ja ollut lisäksi ehdolla Oscar-, Emmy- ja Grammy-palkinnon saajaksi.

## Nuoruus ja uran alku
Ann-Margret syntyi vuonna 1941 Valsjöbynin kylässä. Hänen vanhempansa muuttivat Yhdysvaltoihin toisen maailmansodan jälkeen ja asettuivat Fox Lakeen Chicagon esikaupunkialueelle. Ann-Margret oli lapsena introvertti eikä sopeutunut kunnolla amerikkalaiseen kulttuuriin. Hän kuitenkin rakasti laulamista ja tanssimista ja alkoi pian esiintyä häissä, juhlissa ja seurakuntatilaisuuksissa.

Ann-Margret opiskeli vuoden Northwestern-yliopistossa, mutta hän jätti opintonsa ja lähti yhtyeensä kanssa kiertämään länsirannikolle. He esiintyivät monilla kabareeklubeilla Renossa, Las Vegasissa ja eteläisessä Kaliforniassa. Las Vegasissa Ann-Margret sai mahdollisuuden koe-esiintyä viihdyttäjä George Burnsille, joka palkkasi tämän kymmenenä iltana Sahara-hotellissa esitettyyn show’hun, mistä 18-vuotias Ann-Margret sai huippuarvosteluja. Show poiki myös työtarjouksia, ja Ann-Margret teki levytyssopimuksen RCA:n ja elokuvasopimuksen 20th Century Foxin kanssa.

Ann-Margretin ensimmäinen elokuva oli Frank Capran *[[Taskullinen ihmeitä]]* (1961) ja hänen ensimmäinen levynsä *And Here She Is, Ann-Margret*. *[[Kaikkien tyttöjen sankari]]* oli puolestaan vuonna 1963 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka soundtrackilla Ann-Margret esitti useita hittisingleksi nousseita kappaleita. *[[Viva Las Vegas!|Viva Las Vegasissa]]* Ann-Margret näytteli Elvis Presleyn lemmenkumppania. Useimmat hänen varhaisista rooleistansa perustuivat hänen ulkonäköönsä. Hän muun muassa näytteli Karl Maldenin kevytkenkäistä vaimoa elokuvassa *[[Täyskäsi-Kid]]* (1965). Ann-Margretista tulikin yksi 1960- ja 1970-lukujen suurimmista seksisymboleista.

## 1970-luvun läpimurto vakavampiin rooleihin
Managerimiehensä Roger Smithin kannustamana Ann-Margret alkoi 1960-luvun aikana hakeutua vakavampiin rooleihin. Mike Nichols valitsikin hänet elokuvaansa *[[Miehuusvuodet]]* (*Carnal Knowledge*, 1971). Sitä pidetään hänen läpimurtonaan draamanäyttelijänä, ja hän sai siitä parhaan naissivusan Oscar-ehdokkuuden.

Ann-Margret loukkaantui vakavasti marraskuussa 1972 ollessaan esiintymässä Tahoejärven kasinolla. Hän syöksyi 6,5 metriä korkealta tasanteelta kasvot edellä maahan. Hän joutui hätäleikkaukseen, ja oli kolme päivää koomassa. Pian tämän jälkeen Ann-Margretin isä kuoli syöpään, mikä johti lisääntyneeseen alkoholin käyttöön ja masennukseen. Ann-Margret selvisi kuitenkin miehensä tuella ja palasi jo seuraavana vuonna elokuviin.

Ann-Margret sai myönteisiä arvioita lännenelokuvasta *[[Junanryöstäjät]]* (1973) ja toisen Oscar-ehdokkuutensa rockoopperasta *[[Tommy (vuoden 1975 elokuva)|Tommy]]* (1975). Hänen suoritustaan kehuttiin myös *[[Lumous (vuoden 1978 elokuva)|Lumouksessa]]* (1978). Ann-Margret teki kuitenkin 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa myös useampia heikomman vastaanoton saaneita elokuvia, kuten *[[Tosi välkky dekkari]]* (1978), *[[Kaktus-Jack]]* (1979) ja *[[Neljänkympin villitys]]* (1980).

## Viimeisinä vuosikymmeninä sekä elokuvissa että televisiossa
Ann-Margret sai 1980-luvun alkupuolella kaksi Emmy-ehdokkuutta televisioelokuvasta, ensin *[[Rakkauden kyyneleet|Rakkauden kyyneleistä]]* (1983) ja sitten ABC:n *[[Viettelysten vaunu (vuoden 1983 elokuva)|Viettelysten vaunusta]]* (1984). Vuonna 1987 Ann-Margret näytteli minisarjassa *[[The Two Mrs. Grenvilles]]*.

Ann-Margretilla oli keskeinen rooli hittikomediassa *[[Äksyt vanhat herrat]]* (1993) ja sen jatko-osassa *[[Äksymmät vanhat herrat]]* (1995). Neljäs Emmy-ehdokkuus tuli minisarjasta *[[Alex Haley’s Queen]]* ja viides televisioelokuvasta *[[The Life of the Party: The Pamela Harriman Story]]* (1998), jossa hän näytteli pääosassa Pamela Harrimania. Oliver Stonen elokuvassa *[[Minä päivänä tahansa]]* (1999) Ann-Margretilla on pieni rooli. Ensimmäisen Emmynsä Ann-Margret voitti vuonna 2010 vierailevana näyttelijänä televisiosarjassa *[[Kova laki: Erikoisyksikkö]]*.

Ann-Margret esiintyi 2001 ensimmäisen kerran teatterimusikaalissa, kun hän lähti kiertueelle näyttelemään musikaalissa *Texasin paras pikku porttola*. Samana vuonna hän julkaisi ensimmäisen gospel-albuminsa *God Is Love: The Gospel Sessions*, missä oli mukana The Jordanaires, Light Crust Doughboys ja James Blackwood. Se sai Grammy-palkintoehdokkuuden, mikä oli Ann-Margretin uran ensimmäinen.

Vuonna 2023 hän julkaisi cover-albumin *Born to be Wild*, jolla vieraili tunnettuja muusikoita.

Ann-Margretilla on urastaan tähti Hollywood Walk of Famella. Empire-elokuvalehti nimesi vuonna 1995 sata seksikkäintä tähteä elokuvan historiasta ja Ann-Margret sijoittui listalla kymmenenneksi.

## Yksityiselämä
Ann-Margret oli naimisissa näyttelijä Roger Smithin (k. 2017) kanssa vuodesta 1967 tämän kuolemaan saakka. Pari kasvatti Smithin kolme lasta tämän aiemmasta avioliitosta.

## Albumit
* And Here She Is...Ann-Margret (1961)
* On the Way Up (1962)
* The Vivacious One (1962)
* Bachelor's Paradise (1963)
* Beauty and the Beard (1964) (Al Hirtin kanssa)
* David Merrick Presents Hits from His Broadway Hits (1964) (David Merrickin kanssa)
* Songs from "The Swinger" (And Other Swingin' Songs) (1966)
* The Cowboy and the Lady (1969) (Lee Hazlewoodin kanssa)
* Ann-Margret (1979)
* God Is Love: The Gospel Sessions (2001)
* Today, Tomorrow and Forever: Box Set (2002) (Elvis Presleyn kanssa)
* Ann-Margret's Christmas Carol Collection (2004)
* Love Rush (reissue of Ann-Margret) (2007)
* God is Love: The Gospel Sessions 2 (2011)
* Born to be Wild (2023)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* Virallinen sivusto  
* Ann-Margret NNDB:ssä