open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Henry Aruna

**Henry Aruna** (s. 2. elokuuta 1964 Yemandu, Keneman piirikunta, Sierra Leone) on sierraleonelainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Keneman hiippakuntaan 16. huhtikuuta 1993 ja nimitettiin Makenin hiippakunnan johtoon 7. tammikuuta 2012. Hän toimi tässä virassa vuoteen 2015 asti, jolloin hänestä tuli Keneman hiippakunnan apulaispiispa. Vuonna 2019 hänet valittiin Keneman hiippakunnan piispaksi.

## Elämä
Henry Aruna syntyi 2. elokuuta 1964 Yemandussa Sierra Leonessa. Hänen vanhempansa olivat katolinen pariskunta Matthew J. Aruna ja Margaret M. Aruna. Henry Aruna kastettiin vuonna 1968 Pyhän Hengen seurakunnassa Kenemassa silloisessa College Chapelissa. Aruna kävi ensin koulua St. Paul’s Primary School Kenemassa. Sen jälkeen hän kävi katolista koulua Kanikessa, katolista koulua Fadugu]ssa ja katolista koulua Kabalassa 1970-luvun aikana. Suorittaessaan toisen asteen opintojaan Keneman Holy Trinity Secondary Schoolissa hän alkoi tuntea kutsumusta katolisen kirkon pappisvirkaan. Tämän vuoksi hän alkoi opinnot St. Kizito’s Junior Seminaryssa Kenemassa. Jatkettuaan St. Kizito’s Pre- Major Seminaryssa hän siirtyi Liberian Gbarngaan St. Paul’s Major Seminaryyn vuonna 1985. Hän päätti seminaari-opintonsa Makenissa ja piispa George Biguzzi vihki hänet diakoniksi Makenissa vuonna 1992. 16. huhtikuuta 1993 piispa John O’Riordan vihki hänet Kenemassa papiksi.

Pappisvihkimyksensä jälkeen Aruna työskenteli Keneman hiippakunnassa vuosina 1993-1994, Freetownin ja Bon arkkihiippakunnassa vuosina 1994-1995, Kankanin hiippakunnassa Guineassa vuosina 1995-1996 sekä Makenin hiippakunnassa vuosina 1996-1999. Hän työskenteli myös pappiskoulutuksen parissa St Paul’s Major Seminaryssa Makenissa sekä Freetownissa, missä hän palveli 13 vuotta. Seminaarissa hän piti kursseja historiasta ja systemaattisesta filosofiasta. Hän toimi seminaarissa myös hallinnollisissa tehtävissä pastoraalityön johtajana, opiskelijadekaanina ja seminaarin taloudenhoitajana.

7. tammikuuta 2012 Aruna valittiin Makenin hiippakunnan piispaksi. Hän oli kolmas kyseisessä virassa ja ensimmäinen syntyperäinen sierraleonelainen. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. tammikuuta 2013. Pääkonsekraattorina toimi Protase Rugambwa, jota avustivat George Antonysamy ja Patrick Daniel Koroma. Hän toimi virassa 18. heinäkuuta 2015 asti, jolloin hänestä tuli Keneman hiippakunnan apulaispiispa ja Nasbincan titulaaripiispa. 26. tammikuuta 2019 hänet valittiin Keneman piispaksi.

## Lähteet
Jalkapallon Allsvenskan-kausi 2012

**Ruotsin jalkapallon Allsvenskan**, Fotbollsallsvenskan, pelattiin kaudella 2012 kuudentoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarja alkoi 31. maaliskuuta ja päättyi 4. marraskuuta. Mestaruuden voitti IF Elfsborg.

## Joukkueet kaudella 2012

## Sarjataulukko

## Ottelut

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
  
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

## Karsinta

|}
Halmstads BK nousi Fotbollsallsvenskaniin, GIF Sundsvall putosi Superettaniin.
Edward Tamba Charles

**Edward Tamba Charles** (s. 18. huhtikuuta 1956 Kainkordu) on sierraleonelainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Keneman hiippakuntaan 4. huhtikuuta 1986 ja nimitettiin Freetown and Bon arkkipiispaksi 15. maaliskuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi George Antonysamy, jota avustivat Patrick Daniel Koroma ja George Biguzzi.

## Lähteet
Sjarhei Veramko

**Sjarhei Mikalajevitš Veramko** (, ; s. 16. lokakuuta 1982 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Venäjän valioliigassa pelaavaa Krylja Sovetov Samaraa ja on pelipaikaltaan maalivahti.

## Seurajoukkueura
Veramko pelasi vuosina 1999–2002 valkovenäläisessä Dinamo-Juni Minskissä 36 ottelua. Seuraavat vuodet hän edusti ukrainalaista Arsenal Kharkivia, jossa pelasi 34 ottelua. Vuosina 2006–2007 Veramko edusti Neman Grodnoa (36 ottelua) ja vuosina 2008–2010 BATEa (71 ottelua). Alkuvuonna 2011 hän pelasi 11 ottelua ukrainalaisessa Sevastopolissa. Saman vuoden heinäkuussa Veramko siirtyi venäläiseen Krylja Sovetov Samaraan.

## Maajoukkueura
Veramko on pelannut vuodesta 2008 alkaen Valko-Venäjän maajoukkueessa.

## Lähteet
* 
*
George Biguzzi

**George Biguzzi** SX (4. helmikuuta 1936 Calisese di Cesena – 1. heinäkuuta 2024) oli italialaissyntyinen, Sierra Leonessa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 16. lokakuuta 1960 ja nimitettiin Makenin hiippakunnan johtoon 17. marraskuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1987. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja José Tomás Sánchez.

Biguzzi jäi eläkkeelle 7. tammikuuta 2012.

## Lähteet
Charles Allieu Matthew Campbell

**Charles Allieu Matthew Campbell** (s. 25. tammikuuta 1961 Njala) on sierraleonelainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Freetown and Bon hiippakuntaan 9. huhtikuuta 1986 ja nimitettiin Bon hiippakunnan johtoon 15. tammikuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi George Antonysamy, jota avustivat Edward Tamba Charles ja Patrick Daniel Koroma.

## Lähteet
William Richard Field

**William Richard Field** SMA (6. heinäkuuta 1907 Schull – 3. helmikuuta 1988) oli irlantilainen Nigeriassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 10. kesäkuuta 1934 ja nimitettiin Ondon hiippakunnan johtoon 16. tammikuuta 1958. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Patrick Joseph Kelly, jota avustivat John J. Reddington ja John MacCarthy.

Field erosi tehtävistään Ondon piispana 31. toukokuuta 1976. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.

## Lähteet
Salim Sayegh

**Salim Sayegh** (s. 15. maaliskuuta 1935) on palestiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Jerusalemin patriarkaattiin 28. kesäkuuta 1959 ja nimitettiin Jerusalemin vihkipiispaksi sekä Aquae in Proconsularin titulaaripiispaksi 26. marraskuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1982. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Lucas Moreira Neves.

Sayegh jäi eläkkeelle Jerusalemin vihkipiispan tehtävistä 19. tammikuuta 2012.

## Lähteet
Lorenzo Chiarinelli

**Lorenzo Chiarinelli** (16. maaliskuuta 1935 Concerviano – 3. elokuuta 2020) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. syyskuuta 1957 ja nimitettiin Aquino, Sora e Pontecorvon hiippakunnan johtoon 21. tammikuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. helmikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sebastiano Baggio, jota avustivat Francesco Amadio ja Dino Trabalzini. 

Chiarinelli sai 27. maaliskuuta 1993 nimityksen Aversan ja 30. kesäkuuta 1997 Viterbon piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 11. joulukuuta 2010.

## Lähteet
José Aníbal Verdaguer y Corominas

**José Aníbal Verdaguer y Corominas** (15. huhtikuuta 1877 Plumerillo – 19. heinäkuuta 1940) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet nimitettiin Mendozan piispaksi 13. syyskuuta 1934, ja piispaksi vihkiminen seurasi 17. maaliskuuta 1935. Pääkonsekraattorina toimi José Américo Orzali, jota avustivat Pedro Dionisio Tibiletti ja Juan José Marcos Zapata. Verdaguer y Corominas asetettiin virkaansa  18. maaliskuuta. Hän kuoli 63-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Édouard de Laboulaye

**Édouard René Lefebvre de Laboulaye** (18. tammikuuta 1811 Pariisi, Ranska – 1883) oli ranskalainen oikeustieteen professori ja politiikan tutkija. Hän oli myös suuri Yhdysvaltain-ystävä, joka näki Yhdysvallat demokratian ja vapauden airuena, josta Ranskakin voisi ottaa mallia. Vapaudenpatsaan lahjoittaminen Yhdysvalloille oli hänen ajatuksensa.

Laboulaye julkaisi vuosina 1855–1866 kolmiosaisen teoksensa Yhdysvaltain historiasta. Yhdysvaltain sisällissodan puhjettua hän julkaisi artikkelin ”Yhdysvallat ja Ranska”. Artikkelissaan Laboulaye korosti näiden kahden maan historiallista sidettä, joka juonsi juurensa Yhdysvaltain vapaussodasta. Yhdysvaltain Pariisin-konsulikenraali John Bigelow levitti Laboulayen artikkelia pamflettina ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja. Laboulaye ei itse koskaan käynyt Yhdysvalloissa, mutta häntä arvostettiin siellä suurena amerikanystävänä, ja hän sai Harvardin yliopiston kunniatohtorin arvon 1864.

Laboulaye tuki ahkerasti liittovaltiota ja vapautta puolustavan presidentti Abraham Lincolnin uudelleenvalintaa. Vuonna 1865 Yhdysvaltain kongressi sääti yksilönvapaudet turvaavan ja orjuuden lakkauttavan 13. lisäyksen perustuslakiin. Samana vuonna Laboulayesta tuli Ranskan emansipaatiokomitean puheenjohtaja; komitea pyrki muun muassa avustamaan vapautettuja amerikkalaisorjia. Laboulayeen teki suuren vaikutuksen orjuuden kieltäminen Yhdysvalloissa ja demokratian voitto. Abraham Lincolnin murha pian sodan jälkeen järkytti ranskalaisia laajasti, ja Laboulaye ehdotti vuonna 1865, että maat juhlistaisivat ystävyyttään ja yhteisiä ihanteitaan rakentamalla yhdessä vapauden ja Yhdysvaltain itsenäisyyden monumentin. Ehdotuksensa pohjalta hän loi kuvanveistäjä Frédéric Auguste Bartholdin kanssa suunnitelman Vapaudenpatsaasta. Se pystytettiin lopulta New Yorkin edustalle vuonna 1886 Laboulayen itsensä jo kuoltua.

## Suomennettu tuotanto
* *Kaksi luentoa : 1. Franklinin nuoruus ; 2. Horace Mann : Yhdysvaltain kansanopetuksen perustaja*, ruotsinnoksesta suom. W. Leppä. Tampere : Hagelberg, 1876.
* *Abdallah, eli, Nelilehtinen apila : arabialainen kertomus* ; suom. Robert Mellin. Edlund, 1880 (Verkossa)
* *Abdallah eli nelilehtinen apila*. Ranskankielestä suomentanut Hilja Walldén. Porvoo : WSOY, 1913.
* "Harmaa pikkumies", teoksessa: *Satumaailma. 16: värikuvallinen taruaarre nuorisolle*, toimittanut V. Hämeen-Anttila. Hämeenlinna: Karisto 1940

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
François Joseph Pierre Deniau

**François Joseph Pierre Deniau** (3. lokakuuta 1936 Neuilly-sur-Seine – 12. tammikuuta 2014) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1961 ja nimitettiin Neversin hiippakunnan johtoon 26. kesäkuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi François-Marie-Christian Favreau, jota avustivat Georges Edmond Robert Gilson ja Pierre Marie Léon Augustin Plateau.

Deniau jäi eläkkeelle 27. elokuuta 2011.

## Lähteet
Guadalcanalin meritaistelu

**Guadalcanalin meritaistelu** käytiin toisessa maailmansodassa marraskuussa 1942 Guadalcanalin lähistöllä Yhdysvaltain ja keisarillisen Japanin laivaston välillä. Taistelut alkoivat 12. marraskuuta 1942 ja päättyivät Yhdysvaltain voittoon 15. marraskuuta 1942. 

Molemmat osapuolet menettivät useita aluksia, mutta Yhdysvaltojen joukot onnistuivat estämään Japanin maihinnousujoukkoja tuomasta lisävahvistuksia Guadalcanalille. Taistelussa menehtyi kaksi yhdysvaltalaisjoukkojen komentajaa. Tämä oli sodan ainoa meritaistelu, jossa kaatui komentajia.

## Tausta
Yhdysvaltalaiset olivat nousseet maihin Guadalcanalin saarelle elokuussa 1942. Taistelu saaren herruudesta jatkui seuraavan vuoden puolelle. Osana tätä taistelua käytiin useita meritaisteluja saaren lähivesillä.

## Meritaistelu

### 13. marraskuuta
Amiraali Aben johtama keisarillisen Japanin laivaston osasto, johon kuuluivat taistelulaivat *[[Hiei (1912)|Hiei]]* ja *[[Kirishima (1913)|Kirishima]]* sekä niiden suojana olleet ristelijät ja hävittäjät. Osasto eteni kohti Guadalcanalia tarkoituksenaan möyhentää yhdysvaltalaisten hallussa oleva lentokenttä.

Vastassa oli kontra-amiraali Callaghanin ristelijäosasto, johon kuuluivat risteilijät *[[USS Atlanta (CL-51)|USS Atlanta]]*, *[[USS San Francisco (CA-38)|USS San Francisco]]*, *[[USS Portland (CA-33)|USS Portland]]*, *[[USS Helena (CL-50)|USS Helena]]* ja *[[USS Juneau (CL-52)|USS Juneau]]* sekä niitä suojanneet hävittäjät.

Osastot kohtasivat yön pimeydessä noin 1.30. Syntyneessä taistelussa upposivat hävittäjät *USS Cushing*, *USS Laffey*, *USS Barton* ja *USS Monssen*. Lisäksi risteilijät *Atlanta* (upposi myöh), *San Francisco*, *Portland* ja *Juneau* (upposi myöh) vaurioituivat pahasti.

Vastineeksi yhdysvaltalaiset vaurioittivat pahasti *Hieitä*. Se jäi paikalle ja lentokentältä toimineet koneet upottivat sen illalla.

Illalla amiraali Mikawan risteilijät kävivät lyhyen aikaa tulittamassa kenttää.

### 14.–15. marraskuuta

Amiraali Kondo eteni illalla 14. marraskuuta kohti Guadalcanalia mukanaan taistelulaiva *Kirishima*, raskaat risteilijät *[[Atago (1930)|Atago]]* ja *[[Takao (1930)|Takao]]* sekä niitä suojanneet hävittäjät.

Vastassa oli tällä kertaa amiraali Leen uudet taistelulaivat *[[USS Washington (BB-56)|USS Washington]]* ja *[[USS South Dakota (BB-57)|USS South Dakota]]* sekä niiden suojana olleet hävittäjät.

Osastot kohtasivat Savo-saaren luona ennen puolta yötä. Japanilaiset menettivät *Kirishiman* ja hävittäjän. Moni yhdysvaltalaislaiva vaurioitui.

## Lopputulos
Taistelu Guadalcanalin herruudesta kääntyi tämän jälkeen yhdysvaltalaisille. Lisäksi japanilaiset olivat kärsineet vakavia tappioita, eivätkä he pystyneet korvaamaan niitä toisin kuin yhdysvaltalaiset.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Alden John Bell

**Alden John Bell** (11. heinäkuuta 1904 Peterborough, Kanada – 28. elokuuta 1982) oli kanadalaissyntyinen, Yhdysvalloissa uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Los Angeles-San Diegoon 14. toukokuuta 1932 ja nimitettiin Los Angelesin vihkipiispaksi sekä Rhodopoliin titulaaripiispaksi 11. huhtikuuta 1956. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi James Francis Aloysius McIntyre, jota avustivat Joseph Thomas McGucken ja Timothy Manning.

Bell sai 30. maaliskuuta 1962 nimityksen Sacramenton piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 15. toukokuuta. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 11. heinäkuuta 1979.

## Lähteet
Dufunan ruuhi

**Dufunan ruuhi** on noin 8&nbsp;000 vuotta vanha ja sen löysi vuonna 1987 fulbetilainen paimen Nigeriassa, Dufunan kylän liepeiltä, Funen kuvernementissa Yobessa. Löytöpaikka sijaitsee lähellä Komadugu Ganan- jokea, joka laskee Tsanjärveen. Löydös on Afrikan vanhin ruuhi.

Paimenen kaivaessa maahan kaivoa juottaakseen karjaansa tapasi hän syvällä savessa puisen rakenteen. Hän kertoi löydöstään kylän päällikölle, joka välitti tiedon eteenpäin. Ruuhen nostoa valvoi nigerialais-saksalainen tutkijaryhmä apunaan paikalliset asukkaat. 

Ruuhi on 8,40 metriä pitkä ja suurimmillaan noin 50 senttimetriä leveä ja korkea. Runko on noin 5 senttimetriä paksu ja se on veistetty "mustaan puuhun", jonka lajia ei pystytty määrittämään. Ruuhen ajoitukset antoivat 7264 ± 55 BP ja 7670 ± 110 BP., mikä sijoittaa sen 6500−6000 eaa. Ruuhi konservoitiin ja sitä säilytetään Damaturun museossa.

## Lähteet
Jason Leffler

**Jason Leffler** (16. syyskuuta 1975 Long Beach, Kalifornia, Yhdysvallat – 12. kesäkuuta 2013 Chester, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen autourheilija. Hän ajoi urallaan NASCARin pääsarjassa Sprint Cup Seriesissä yhteensä 73 kilpailua.

## Kuolema
Leffler kuoli 12. kesäkuuta 2013 sprint car -kilpailussa ulosajosta aiheutuneiden vammojen seurauksena. Leffler oli kuollessaan 37-vuotias.

## Lähteet
Thor Kristensen

**Hans Thor Juul Kristensen** (s. 4. kesäkuuta 1980 Hadsund) on tanskalainen soudun olympiavoittaja.

Kristensen kuului olympiakultaa voittaneeseen Tanskan kevyen nelosen venekuntaan Ateenassa 2004. Hän voitti maailmanmestaruuden samassa veneluokassa Sevillassa 2002 ja Milanossa 2003 sekä sai hopeaa Luzernissa 2001.

Kristensen työskentelee myyntiapulaisena ja on pituudeltaan 186&nbsp;cm..

## Lähteet
Reto Suri

**Reto Suri** (s. 25. maaliskuuta 1989 Zürich, Sveitsi) on sveitsiläinen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hyökkääjänä pelaavan Surin vahvuuksia ovat taitavuus, nopeus hyvä pelikäsitys ja nopea rannelaukaus. 
## Ura
### Seuraura
Suri on EHC Klotenin kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset Nationalliga A:n ottelunsa 18-vuotiaana kaudella 2007–2008, jolloin Suri pelasi liigassa runkosarjassa 16 ottelua ja pudotuspeleissä 5 ottelua tehoilla 1+1=2. Hän pelasi kaudella myös Elite Junioren A:ssa, jossa Suri oli tehoilla 22+32=54 pistepörssin kolmas. Suri edusti myös Sveitsin alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta NLB:ssä. 

### Maajoukkueura

Suri edusti Sveitsiä vuoden 2013 MM-turnauksessa, jossa se voitti MM-hopeaa, ensimmäisen jääkiekon MM-mitalinsa miesten turnauksissa sitten vuoden 1953.

Suri pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008 ja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Petrus Kastenman

**Lars Petrus Ragnar Kastenman** (ent. **Eriksson**, 15. elokuuta 1924 Tystberga, nyk. Nyköping – 10. kesäkuuta 2013 Stenstorp, Falköping) oli ruotsalainen ratsastaja ja olympiavoittaja.

Kastenman voitti kenttäratsastuksen olympiakultaa Tukholmassa 1956. Joukkuekilpailussa hän ei selviytynyt maaliin. Myöhemmin Kastenman toimi ratsastusvalmentajana valmentaen muun muassa Suomen ja Norjan maajoukkueita.

Kastenman kuoli Stenstorpissa, Falköpingin kunnassa 10. kesäkuuta 2013, 88-vuotiaana.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Stephan Mølvig

**Stephan Mølvig** (s. 13. helmikuuta 1979 Odense, Etelä-Tanskan alue) on tanskalainen soudun olympiavoittaja.

Mølvig kuului olympiakultaa voittaneeseen Tanskan kevyen nelosen venekuntaan Ateenassa 2004. Hän voitti samassa veneluokassa maailmanmestaruuden Sevillassa 2002 ja Milanossa 2003 sekä sai kevyessä kahdeksikossa MM-hopeaa Luzernissa 2001.

Kristensen on pituudeltaan 180&nbsp;cm.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Mads Rasmussen

**Mads Reinholdt Rasmussen** (s. 24. marraskuuta 1981 Nykøbing Falster, Sjællandin alue) on tanskalainen soudun olympiavoittaja.

Rasmussen kuului olympiakultaa voittaneeseen Tanskan kevyen pariairokaksikon venekuntaan Lontoossa 2012. Hän sai samassa veneluokassa pronssia Pekingissä 2008 ja sijoittui neljänneksi Ateenassa 2004.

MM-kilpailuissa Rasmussen on saavuttanut kevyessä pariairokaksikossa kultaa Etonissa 2006 ja Münchenissä 2007, saanut hopeaa Gifussa 2005 ja pronssia Sevillassa 2002 sekä sijoittunut viidenneksi Bledissä 2011 ja kuudenneksi Luzernissa 2001. Kevyessä yksikössä hän sai MM-pronssia Poznańissa 2009.

Rasmussen on pituudeltaan 183 cm.

## Lähteet
Alessio Cerci

**Alessio Cerci** (s. 23. heinäkuuta 1987 Velletri, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitalinkki.

## Seurajoukkueura
Cerci on AS Roman kasvatti, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäistä kertaa 16. toukokuuta 2004 ottelussa Sampdoriaa vastaan. Hän oli seuran omistuksessa vuoteen 2010 saakka, joista hän vietti kuitenkin vuodet 2006–2009 lainasopimuksilla eri italialaisissa joukkueissa.

26. elokuuta 2010 Cerci siirtyi Fiorentinaan 4 miljoonan euron siirtokorvauksella. 7. marraskuuta 2010 hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Chievoa vastaan.

23. elokuuta 2012 Cerci teki sopimuksen Torinon kanssa ja hänestä maksettiin 2,6 miljoonan euron siirtokorvaus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Alessio Cercin tilastot aic.football.it-sivustolla
Ari Vakkilainen

**Ari Vakkilainen** (s. 29. maaliskuuta 1959 Hämeenlinna) on suomalainen säveltäjä, pianisti, kulttuuripersoona ja anarkisti. Vakkilainen opiskeli Sibelius-akatemiassa, jonka pianolinjalta hän valmistui vuonna 1983. Vakkilainen on ollut myös John Cagen ja Brian Ferneyhoughin mestariluokilla. 

## Musiikki, elokuvat ja televisio
Vakkilainen on säveltänyt muun muassa neljä oopperaa, kolme sinfoniaa sekä konserttoja, lukuisia pianosonaatteja ja kamarimusiikkia. Vakkilaisen merkittävin teos on vuonna 1988 kantaesitetty ooppera *Lätäkkö*, jota Helsingin Sanomien kriitikko Seppo Heikinheimo piti vuosikymmenen suomalaisena oopperatapauksena. Hänen *Punahilkka*-oopperaansa esitettiin Suomenlinnassa vuonna 2000. Sävellystyön lisäksi Vakkilainen toimii pianonsoiton opettajana.

Vuonna 2002 Vakkilainen esitti Emmanuel Stenvallia Jari Halosen elokuvassa Aleksis Kiven elämä. Vuonna 2013 ensi-iltaan tulleessa Halosen elokuvassa *[[Kalevala – Uusi aika]]* Vakkilainen on Väinämöisen roolissa. Hän on myös esiintynyt Halosen televisiosarjassa *[[Jerry Halloween]]* vuonna 2009.

## Poliittiset näkemykset
Poliittiselta näkemykseltään Ari Vakkilainen tunnetaan anarkistina, joka on julkaissut pamfletteja sekä kirjoittanut kolumneja ja artikkeleita muun muassa anarkistisen liikkeen historiasta Kapinatyöläinen-lehteen 1980-luvun lopulta lähtien. Lisäksi hän on julkaissut Nestor Mahnon elämää käsittelevän kirjan vuonna 1995. Anarkismiin hän kertoo tutustuneensa säveltäjä John Cagen kautta 1980-luvulla. Vakkilainen on herättänyt huomiota myös arvostelemalla kärkkäästi suomalaisen taiteen apurahajärjestelmää.

## Teoksia
### Oopperat
**Lätäkkö* (1988)
**The Thunder - Perfect Mind* (1996)
**Punahilkka* (2000)
**Hiranyagarbha* (2001-2005)
### Kirjoja
**Nestor Mahno* (1995)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ari Vakkilainen solistivieraana Jerry Halloween -televisiosarjassa vuonna 2009, Ylen Elävä arkisto
*Ari Vakkilaisen tulkitsemia anarkistisia työväenlauluja
Abdalaati Iguider

**Abdalaati Iguider** (; s. 25. maaliskuuta 1987 Errachidia) on marokkolainen juoksija, joka on erikoistunut 1&nbsp;500 metrin juoksuun. Hän on sisäratojen maailmanmestari ja vuoden 2012 kesäolympialaisten ja 2015 MM-kisojenpronssimitalisti.

Iguider saavutti alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen 1&nbsp;500 metrillä kultaa Grossetossa 2004 ja hopeaa Pekingissä 2006. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän karsiutui saman matkan alkuerissä. Hän sijoittui viidenneksi Pekingin olympialaisissa, kolmanneksi Pescaran Välimeren kilpailuissa 2009 ja 11:nneksi Berliinin MM-kilpailuissa.

Iguider sai Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hopeaa 1&nbsp;500&nbsp;metrillä ajalla 3.41,96. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui viidenneksi. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Istanbulissa 2012 ajalla 3.45,21. Lontoon olympialaisissa hän sai pronssia 1&nbsp;500&nbsp;metrillä ajalla 3.35,13 ja sijoittui kuudenneksi 5&nbsp;000&nbsp;metrillä. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui 1&nbsp;500&nbsp;metrillä välierissä. 

Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 Iguider saavutti pronssia 1&nbsp;500&nbsp;metrillä ajalla 3.38,21. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän saavutti pronssia 1&nbsp;500&nbsp;metrillä ajalla 3.34,67. Hän sijoittui 2016 Portlandin MM-hallikilpailuissa 3&nbsp;000&nbsp;metrillä neljänneksi ja Rio de Janeiron olympialaisissa 1&nbsp;500&nbsp;metrillä viidenneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 1&nbsp;500&nbsp;metrillä välierissä. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän sai 1&nbsp;500&nbsp;metrillä pronssia ajalla 3.58,43.

## Henkilökohtaiset ennätykset
Lähde: IAAF
* 800 metriä: 1.46,67 minuuttia (2015)
* 1 000 metriä: 2.19,14 minuuttia (2007)
* 1 500 metriä: 3.28,79 minuuttia (2015)
* Maili: 3.49,09 (2014)
* 3 000 metriä: 7.30,09 (2016)
* 5 000 metriä: 12.59,25 (2015)

## Lähteet
William Anderson (kriketinpelaaja)

**William Wallace Anderson** (27. kesäkuuta 1859 Edinburgh, Skotlanti – 26. huhtikuuta 1923 Le Houlme, Seine-Maritime, Ranska) oli ranskalainen kriketinpelaaja. Hän oli Ranskan krikettijoukkueen jäsen, kun he voittivat hopeaa vuoden 1900 kesäolympialaisissa.

## Lähteet
Mikko Repo

**Mikko Repo** (s. 15. tammikuuta 1991) on suomalainen ampumahiihtäjä.

Repo voitti kaksi kultaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2009, sprintissä ja takaa-ajossa. Hän osallistui kaksi kertaa ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin.

Repo saavutti Kontiolahden Urheilijoiden joukkueessa viestin SM-hopeaa vuonna 2011.

## Lähteet
Floyd Lawrence Begin

**Floyd Lawrence Begin** (5. helmikuuta 1902 Cleveland, Ohio – 26. huhtikuuta 1977) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Clevelandin hiippakuntaan 31. heinäkuuta 1927 ja nimitettiin Clevelandin vihkipiispaksi sekä Salan titulaaripiispaksi 22. maaliskuuta 1947. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Edward Francis Hoban, jota avustivat James Augustine McFadden ja Joseph Thomas McGucken.  

27. tammikuuta 1962 Begin sai nimityksen Oaklandin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 28. huhtikuuta. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.

## Lähteet
Nikola Nino Kekić

**Nikola Nino Kekić** (s. 17. tammikuuta 1943 Stari Grad) on kroatialainen bysanttilaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Križevcin hiippakuntaan Gabriel Bukatko 1. marraskuuta 1970. Hänet nimitettiin saman hiippakunnan johtoon 25. toukokuuta 2009, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Slavomir Miklovš, jota avustivat Josip Bozanić ja Mario Roberto Cassari.

## Lähteet
Nikolaki Sawaf

**Nikolaki Sawaf** (s. 8. helmikuuta 1943 Aleppo) on syyrialainen melkiittinen katolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 15. huhtikuuta 1968 ja nimitettiin Lattaquién arkkieparkian johtoon 14. tammikuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Boulos Nassif Borkhoche, jota avustivat Jean-Clément Jeanbart ja Fares Maakaroun. Sawaf eläköityi elokuussa 2021.

## Lähteet
Boulos Nassif Borkhoche

**Boulos Nassif Borkhoche** (; synt. **Paul Victor Borkhoche**, 7. lokakuuta 1932 – 4. helmikuuta 2021) oli syyrialainen melkiittinen katolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Società dei Missionari di San Paolon papiksi 14. syyskuuta 1960 ja nimitettiin Bosra e Haūrānin arkkipiispaksi 14. kesäkuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maximos V Hakim, jota avustivat Habib Bacha ja Joseph-Marie Raya. 

Borkhoche jäi eläkkeelle 15. syyskuuta 2011.

## Lähteet
Erasmo Hinojosa Hurtado

**Erasmo Hinojosa Hurtado** (25. marraskuuta 1914 Parinacochas – 6. elokuuta 1977) oli perulainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 1. tammikuuta 1937 ja nimitettiin Piuran koadjuuttoripiispaksi sekä Bosetan titulaaripiispaksi 3. toukokuuta 1961. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Leonardo José Rodriguez Ballón, jota avustivat Alfonso Zaplana Bellizza ja Julio González Ruiz.

Hinojosta Hurtadosta tuli 6. tammikuuta 1963 Piuran piispa ja 30. kesäkuuta 1966 arkkipiispa. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 62-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Jean-Clément Jeanbart

**Jean-Clément Jeanbart** (s. 3. maaliskuuta 1943 Aleppo) on syyrialainen melkiittinen katolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Alepon arkkihiippakuntaan 15. huhtikuuta 1968 ja nimitettiin sen johtoon 2. elokuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maximos V Hakim, jota avustivat François Abou Mokh ja Habib Bacha.

## Lähteet
Clarence Richard Silva

**Clarence Richard Silva** (s. 6. elokuuta 1949 Honolulu) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Oaklandin hiippakuntaan Floyd Lawrence Begin 2. toukokuuta 1975. Hänet nimitettiin Honolulun hiippakunnan johtoon 17. toukokuuta 2005, ja piispaksi vihkiminen seurasi 21. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi William Joseph Levada, jota avustivat Allen Henry Vigneron ja John Stephen Cummins.

## Lähteet
Jean-Luc Hudsyn

**Jean-Luc Hudsyn** (s. 26. helmikuuta 1947 Uccle) on belgialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Mechelen-Brysselin arkkihiippakuntaan 24. kesäkuuta 1972 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Aptin titulaaripiispaksi 22. helmikuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi André-Joseph Léonard, jota avustivat Godfried Danneels ja Giacinto Berloco.

## Lähteet
Antonio Santarsiero Rosa

**Antonio Santarsiero Rosa** OSI (s. 13. kesäkuuta 1951 Avigliano) on syntyjään italialainen, Perussa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 14. kesäkuuta 1980 ja nimitettiin Huarín prelaatiksi 13. kesäkuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Juan Luis Cipriani Thorne, jota avustivat Rino Passigato ja Dante Frasnelli Tarter.

Santarsiero Rosa sai 4. helmikuuta 2004 nimityksen Huachon piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 25. huhtikuuta.

## Lähteet
Mario Mendoza Peralta

**Mario Mendoza Peralta** (s. 13. kesäkuuta 1950 San Carlos, Pangasinan) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 31. maaliskuuta 1975 ja nimitettiin Alaminosin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 14. tammikuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ricardo Jamin Vidal, jota avustivat Oscar V. Cruz ja Jesus Aputen Cabrera.

Mendoza Peraltasta tuli 1. heinäkuuta 2007 Alaminosin piispa.

## Lähteet
Giovanni Battista Pichierri

**Giovanni Battista Pichierri** (12. helmikuuta 1943 Sava, Italia – 26. heinäkuuta 2017) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 30. elokuuta 1967 ja nimitettiin Cerignola-Ascoli Satrianon hiippakunnan johtoon 21. joulukuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. tammikuuta 1991. Pääkonsekraattorina toimi Armando Franco, jota avustivat Andrea Mariano Magrassi ja Benigno Luigi Papa.

13. marraskuuta 1999 Pichierri sai nimityksen Trani-Barletta-Bisceglien arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 26. tammikuuta 2000.

## Lähteet
Kari Tapion muistomerkki

**Kari Tapion muistomerkki** on noin 1,7 metriä korkea muistomerkki, joka sijaitsee Kari Tapion syntymäpaikalla Suonenjoen torin vieressä. Muistomerkin paikalla sijaitsi aiemmin sairaalaparakki. Muistomerkin on valmistanut Kaavin Kivi Oy ja se paljastettiin kesällä 2011.

Muistomerkkiin kaiverrettuun sanoitukseen oli alun perin päässyt virhe (*taas auringon käyvän hehkumaan*, oikea versio: *auringon taas käyvän hehkumaan*), joka korjattiin.

## Lähteet
Mansikkatytöt

**Mansikkatytöt** on taiteilija Raimo Heinon tekemä patsas Suonenjoen keskustassa. Vuonna 1981 paljastettu patsas sijaitsee Suonenjoen torin viereisessä puistossa kaupungintalon edustalla. Teos on tehty kunnioittamaan mansikanviljelyä ja Olavi Leskistä, joka oli merkittävä mansikanviljelijä paikkakunnalla. Patsas on tapana lakittaa vappuna.

## Lähteet
DXF

**AutoCAD DXF** (Drawing Interchange Format, Drawing Exchange Format) on CAD-tiedostomuoto, jonka kehitti Autodesk. DXF mahdollistaa tietojen siirtoa eri CAD-ohjelmien välillä. 

DXF otettiin alun perin käyttöön joulukuussa 1982 osana AutoCAD 1.0:stä.

## DXF:ää tukevat ohjelmat
DXF-tiedostomuotoa tukevat monet ohjelmat kuten:

Windows:
* Autodesk AutoCAD
* IMSI TurboCAD
* SolidWorks eDrawings Viewer
* DWG2Image Converter
* LibreOffice Draw
* ZCAD

Mac OS:
* IMSI TurboCAD
* SolidWorks eDrawings Viewer
* LibreOffice Draw
* PowerCADD PowerDWG translator
* Microspot DWG Viewer
* NeoOffice Draw
* DataViz MacLink Plus

Linux:
* LibreOffice Draw
* ZCAD
* LibreCAD

## DXF:ää tukevat ohjelmointikirjastot
DXF-tiedostomuotoa tukevat monet ohjelmointikirjastot esim.:
* FPVectorial -kirjasto tukee myös DXF-tiedostomuotoa. FPVectorial on käytettävissä mm:
** Lazarus-ohjelmointikehitysympäristössä
** FreePascal-kääntäjässä

## Lähteet
Andrzej Stasiuk

**Andrzej Stasiuk** (s. 25. syyskuuta 1960 Varsova) on puolalainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko, esseisti ja kirjankustantaja. Hän on kirjoittanut matkakirjoja ja Itä-Euroopan todellisuutta kuvaavia esseitä.

Stasiukin teoksia on kutsuttu metafyysiseksi miesproosaksi. Hän kirjoittaa laitapuolen kulkijoiden elämästä Varsovan baareissa ja vankiloissa sekä elämästä sosialistisessa Puolassa 1970- ja 1980-luvuilla. Kaupunkielämän ohella Stasiuk käsittelee syrjäistä maaseutua ja kuvaa yhteiskuntajärjestelmän muutosta, köyhyyttä ja työttömyyttä.

Teosten taustana on Stasiukin oma monivaiheinen tausta. Hän oli puolitoista vuotta vankilassa karattuaan armeijasta. Stasiuk asuu Kaakkois-Puolan vuoristoalueella pienessä kylässä ja kirjoittaa proosan ohella kritiikkejä useisiin päivälehtiin.

## Teoksia
* *Mury Hebronu*, 1992
* *Wiersze miłosne i nie*, 1994
* *Biały kruk*, 1995
* *Opowieści galicyjskie*, 1995
* *Przez rzekę*, 1996
* *Dukla*, 1997
* *Dwie sztuki o śmierci*, 1998 (televisiosarja)
* *Jak zostałem pisarzem*, 1998 (omaelämäkerrallinen, "Kuinka minusta tuli kirjailija")
* *Dziewięć*, 1999
* *Moja Europa. Dwa Eseje o Europie zwanej Środkową*, 2000 (yhdessä Jurij Andruchowyczin kanssa)
* *Tekturowy samolot*, 2000
* *Opowieści wigilijne*, 2000 (yhdessä Olga Tokarczukin ja Jerzy Pilchin kanssa).
* *Zima*, 2001.
* *Jadąc do Babadag*, 2004
* *Noc. Słowiańsko-germańska tragifarsa medyczna*, 2005
* *Fado*, 2006
* *Ciemny las*, 2007
* *Dojczland*, 2007
* *Czekając na Turka*, 2009
* *Taksim*, 2009
* *Dziennik pisany później*, 2010
* *Grochów*, 2012
* *Wschód*, 2013

### Suomennettuja teoksia
* *Matkalla Babadagiin* (*Jadąc do Babadag*). Suomentanut Päivi Paloposki. Helsinki : Like, 2006 
* *Valkoinen korppi* (*Biały kruk*). Suomentanut Päivi Paloposki. Helsinki : Taifuuni, 1998 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Stasiuk, Andrzej, Kirjasampo.fi
Spiridon Mattar

**Spiridon Mattar** (1. maaliskuuta 1921 Beirut – 26. heinäkuuta 2014) oli libanonilainen melkiittinen katolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. heinäkuuta 1946 ja nimitettiin Nossa Senhora do Paraíso em São Paulon eparkian johtoon Brasiliaan 22. kesäkuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maximos V Hakim, jota avustivat Georges Haddad ja Habib Bacha.

Mattar erosi tehtävistään piispana 20. huhtikuuta 1990.

## Lähteet
Fares Maakaroun

**Fares Maakaroun** (s. 12. marraskuuta 1940 Rayak) on libanonilaissyntyinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 18. joulukuuta 1966 ja nimitettiin Lattaquién arkkieparkian johtoon 31. heinäkuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maximos V Hakim, jota avustivat Michel Yatim ja Jean Mansour.

Maakaroun sai 18. joulukuuta 1999 nimityksen Nossa Senhora do Paraíso em São Paulon piispaksi Brasiliaan arkkipiispan henkilökohtaisella arvonimellä. Hänestä tuli eparkian piispa maaliskuussa 2000, ja hän eläköityi virasta heinäkuussa 2014.

## Lähteet
Salvatore Ligorio

**Salvatore Ligorio** (s. 13. lokakuuta 1948 Grottaglie) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 13. heinäkuuta 1972 ja nimitettiin Tricaricon hiippakunnan johtoon 19. joulukuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. helmikuuta 1998. Pääkonsekraattorina toimi Benigno Luigi Papa, jota avustivat Ennio Appignanesi ja Guglielmo Motolese.

20. maaliskuuta 2004 Ligorio sai nimityksen Matera-Irsinan arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 24. huhtikuuta.

## Lähteet
Guglielmo Motolese

**Guglielmo Motolese** (5. marraskuuta 1910 Martina Franca – 5. kesäkuuta 2005) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Taranton arkkihiippakuntaan Francesco Marchetti Selvaggiani 7. joulukuuta 1933. Hänet nimitettiin Taranton vihkipiispaksi sekä Eutymen titulaaripiispaksi 21. kesäkuuta 1952, ja piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Adeodato Giovanni Piazza, jota avustivat Roberto Ronca ja Alberico Semeraro.

Motolese sai 16. tammikuuta 1962 nimityksen Taranton arkkipiispaksi ja 14. toukokuuta 1974 tämän lisäksi Castellanetan piispaksi. Hän erosi Castellanetan piispan tehtävistä 27. syyskuuta 1980 ja jäi eläkkeelle Taranton arkkipiispan tehtävistä 10. lokakuuta 1987. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.

## Lähteet
Pietro Maria Fragnelli

**Pietro Maria Fragnelli** (s. 9. maaliskuuta 1952 Crispiano) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Taranton arkkihiippakuntaan 26. kesäkuuta 1977 ja nimitettiin Castellanetan hiippakunnan johtoon 14. helmikuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Camillo Ruini, jota avustivat Benigno Luigi Papa ja Martino Scarafile.

## Lähteet
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1939

**Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut** käytiin vuonna **1939** Kirvussa samaan aikaan Zakopanen maailmanmestaruushiihtojen kanssa.

## Tulokset
### Miehet 18 kilometriä



Miesten 18 km hiihdettiin Tainionkoskella 17. helmikuuta 1939. Osanottajia oli yli 200. Väliaikoja otettiin 11,5 km:n kohdalla. Siellä oli johdossa Kuopion Matti Lähde lähes minuutilla ennen Vehkalahden Martti Sipilää. Hänen jäljessään oli Vehkalahden Sulo Nurmela yhdeksän sekuntia ja Kotkan Aaro Leino Nurmelasta kahdeksan sekuntia. Seuraavina Lähteestä lähes kaksi minuuttia jäljessä Evon Metsäpoiken Toivo Laitinen, Kuopion Polisi-Urheilijoiden Lauri Oinonen. Lähde jatkoi nopeinta menoaan aina loppuun asti, mutta Leino nousi kisassa toiseksi ennen Sipilää.



### Miehet 50 kilometriä



Miesten 50 km hiihdettiin Tainionkoskella 19. helmikuuta 1939. Lähtöhetkellä oli kisapaikalla sumua ja muutama lämpöaste. Yleisöä oli paikalla yli 7 000 katselijaa. Ilmoittautuneita oli 70 miestä, mutta lähtijöitä oli kisaan vain 41. Maalin tuli 30 miestä. 



### Miehet 3 × 10 kilometriä



Miesten 3 × 10 km:n viesti hiihdettiin Tainionkoskella 18. helmikuuta 1939. Siihen osallistui 17 joukkuetta. Vehkalahden Veikot johti kisaa alusta loppuun.



### Naiset 5 kilometriä



Naisten 5 km hiihdettiin Tainionkoskella 18. helmikuuta 1939. Siihen osallistui 29 kilpailijaa. Kisassa otti hieman yllättäen voiton Mäntsälän Alli Simovaara jäljessään vahva Kymenlaakson naishiihtäjäjoukko. Kisassa 12:nneksi sijoittui tuleva melonnan olympiavoittaja, nyt Helsingin Tovereita edustava Sylvi Saimo. 



### Mäkihyppy



Kilpailu käytiin Tainionkoskella 19. helmikuuta 1939. Mäenlaskuun otti osaa 52 miestä. Poissa olivat ainoastaan Zakopanen MM-kisojen suomalaisedustajat Lauri Valonen ja Timo Murama. Katsojia oli yli 7 000. Mestaruuden vei edellisen vuoden tyylin Jyväskylän Toppila, joka sai paremmat tyylipisteet verrattuna Lahden Laaksoon. Lahden Lehtinen otti SM-pronssia tehtyään toisela hypyllään uuden mäkiennätyksen.



### Yhdistetty




Yhdistetyn SM-kisat pidettiin Tainionkoskella 17. ja 18. helmikuuta 1939. Tainionkosken oma poika Niilo Nikunen voitti ylivoimaisesti kolmannen kerran peräkkäin yhdistetyn Suomen mestaruuden. Ensimmäisen päivän 18 km:n hiihto-osuuden jälkeen johdossa olivat Niilo Nikunen ja Lahden Kauko Nikunen. Sippolan Anttila oli kolmas. Myöhemmin sotien jälkeen hiihdon olympiakävijänä tunnettu Karihaaran Karun Eero Rautiola oli yhdistetyn hiihdon jälkeen kahdeksas. Toisen päivän mäkiosuuden ykkönen oli Tainionkosken Niilo Nikunen, joka toi näin ylivoimaisen voiton. 



## Lähteet
*

### Viitteet
Vito Angiuli

**Vito Angiuli** (s. 6. elokuuta 1952 Sannicandro di Bari) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Anastasio Alberto Ballestrero 23. huhtikuuta 1977. Hänet nimitettiin Ugento-Santa Maria di Leucan hiippakunnan johtoon 2. lokakuuta 2010, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francesco Cacucci, jota avustivat Benigno Luigi Papa ja Domenico Umberto D'Ambrosio. Angiuli asetettiin virkaansa 19. joulukuuta.

## Lähteet
Gerardo Antonazzo

**Gerardo Antonazzo** (s. 20. toukokuuta 1956 Supersano) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Ugento-Santa Maria di Leucan hiippakuntaan Mario Miglietta 12. syyskuuta 1981. Hänet nimitettiin Sora-Aquino-Pontecorvon hiippakunnan johtoon 22. tammikuuta 2013, ja piispaksi vihkiminen seurasi 8. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Dominique François Joseph Mamberti, jota avustivat Adriano Bernardini ja Vito Angiuli.

## Lähteet
Antonio Pepito Palang

**Antonio Pepito Palang** SVD (13. kesäkuuta 1946 – 21. huhtikuuta 2021) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. heinäkuuta 1972 ja nimitettiin San Jose in Mindoron apostoliseksi vikaariksi sekä Thuburbo Minuksen titulaaripiispaksi 25. maaliskuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Franco, jota avustivat Warlito Cajandig y Itcuas ja Vicente C. Manuel.

## Lähteet
Antonio Realubin Tobias

**Antonio Realubin Tobias** (s. 13. kesäkuuta 1941 Ilocos Norte) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Manilan arkkihiippakuntaan 21. joulukuuta 1965 ja nimitettiin Zamboangan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tipasa in Numidian titulaaripiispaksi 3. marraskuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. tammikuuta 1983. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Francisco Raval Cruces ja Oscar V. Cruz.

Tobias sai 14. syyskuuta 1984 nimityksen Pagadianin ja 28. toukokuuta 1993 San Fernando de La Unionin piispaksi. Hänet siirrettiin 21. kesäkuuta 2003 Novalichesin apostoliseksi hallitsijaksi, ja 25. marraskuuta 2003 hänet nimitettiin sen piispaksi.

## Lähteet
Michel Armand Alexis Jean Pansard

**Michel Armand Alexis Jean Pansard** (s. 16. heinäkuuta 1955 Rennes) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Nanterren hiippakuntaan 19. kesäkuuta 1982 ja nimitettiin Chartresin hiippakunnan johtoon 21. joulukuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. helmikuuta 2006. Pääkonsekraattorina toimi Bernard-Nicolas Jean-Marie Aubertin, jota avustivat Gérard Antoine Léopold Daucourt ja François Joseph Pierre Deniau.

## Lähteet
Francisco Ozoria Acosta

**Francisco Ozoria Acosta** (s. 10. lokakuuta 1951 Nagua) on dominikaanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. syyskuuta 1978 ja nimitettiin San Pedro de Macorísin hiippakunnan johtoon 1. helmikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Nicolás de Jesús López Rodríguez, jota avustivat Juan Antonio Flores Santana ja Jesús María de Jesús Moya.

## Lähteet
Slaavilainen kantakieli

**Slaavilainen kantakieli** eli **kantaslaavi** on hypoteettinen kantakieli, josta kaikki slaavilaiset kielet polveutuvat. Slaavilaisesta kantakielestä ei ole säilynyt kirjoitettua tekstiä, joten kieli on rekonstruoitu vertaamalla slaavilaisia ​​ja muita indoeurooppalaisia kieliä. Slaavilainen kantakieli ei ollut samanlainen koko ajan, vaan se muuttui ajan myötä ja sen muoto voidaan rekonstruoida eri tavoin, riippuen kronologisesta ajankohdasta.

Slaavilainen kantakieli pohjautuu indoeurooppalaisesta kantakielestä. Oletetaan, että kantabaltit ja kantaslaavit pohjautuvat samasta ryhmästä, ja on rekonstruoitu baltoslaavilainen kantakieli, joka jakautui slaavilaiseksi kantakieleksi ja kantabaltiksi.

## Nimityksen alkuperä
Slaavi-nimen alkuperästä ei edelleenkään ole yhtä tarkkaa näkemystä (yksikkö* ** slověninъ , monikko* * slověne*). On olemassa muutama hypoteesi:
* Muodostettu substantiivista *slovo* «sana" tai verbistä *sluti* (ensimmäisen persoonan yksikkö **slovǫ*) ”puhua selkeästi”;
* Hypoteettisesta hydronymista *Slovo*, *Slova* tai *Slovje* (K. Moshinskin mielestä se tarkoitti Dnepriä), joka polveutuu indoeurooppalaisen kantakielen sanasta * ḱleṷ-/ * ḱloṷ ”olla puhdas, läpinäkyvä”;
* Sanasta indoeurooppalaisessa kantakielessä * slau̯os «kansa,ihmiset."
* Latinalaisesta sclavus, sclava -sanoista, mikä tarkoittaa "orja, palvelija". Tämä on tabu, mutta selitys pohjautuu Euroopassa olleeseen orjatyövoimaan, jonka on sanottu olleen noin 30&nbsp;% väestöstä. Kansainvaellusaikoihin ja Rooman hajottua, orjat pääsivät vapaiksi ja muodostivat erilaisia liittoumia ja yhteisöjä ja valtiomuodostelmia. Kieli kehittyi rahvaan kyökkimurteista Bysantin kirkon vaikutuksesta kirkkoslaavin käyttöönoton kanssa, yhtenäisiksi kansankieliksi.

Ensimmäiset maininnat nimityksestä ”slaavit” löytyvät 600 eaa. e. Procopius ja Jordanin teoksista. O. N. Trubatšov kuitenkin uskoo, että Klaudios Ptolemaioksen mainitsema heimon nimi Σταυανοί viittaa slaavien omaan nimitykseen (indoiranilaisissa kielissä *Stavana-* tarkoittaa ”ylistetty”), joka todistaa että ensimmäinen maininta nimityksestä löytyy ennen 200 eaa.

## Transkriptio
Slaavilaisella kantakielellä ei ollut kirjoitettua kieltä. Tutkijat käyttävät kyseistä transkriptiota kirjoittaessaan kieltä:

## Tutkimuksen historia
Vaikka slavistiikka syntyi jo 1800-luvun alussa (slavistiikan isänä pidetään Josef Dobrovskýa), slaavilaisen kantakielen rekonstruointi aloitettiin paljon myöhemmin. Ensimmäinen kuvaus slaavilaisesta kantakielestä ilmestyi vuonna 1858 A. Schleicherin artikkelissa, "Slaavilaisen kielten lyhyt historia» saksaksi: "Kurzer Abriss der Geschichte der slavischen Sprache".

## Katso myös
* baltoslaavilainen kantakieli
* slaavilaiset kielet

## Lähteet
Marek Marian Piątek

**Marek Marian Piątek** (s. 10. lokakuuta 1954 Tuchów, Puola) on puolalainen, Brasiliassa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli redemptoristien jäsen 15. elokuuta 1974, ja hänet vihki papiksi Jerzy Karol Ablewicz 5. kesäkuuta 1980. Hänet nimitettiin Coarin prelaatiksi 15. kesäkuuta 2011, ja piispaksi vihkiminen seurasi 12. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Murilo Sebastião Ramos Krieger, jota avustivat Czeslaw Stanula ja Gutemberg Freire Régis. Piatek asetettiin virkaansa 23. lokakuuta.

## Lähteet
Domingo Oropesa Lorente

**Domingo Oropesa Lorente** (s. 10. lokakuuta 1950 Alcázar de San Juan) on espanjalainen, Kuubassa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Toledon arkkihiippakuntaan Marcelo González Martín 15. heinäkuuta 1984. Hänet nimitettiin Cienfuegosin hiippakunnan johtoon 9. heinäkuuta 2007, ja piispaksi vihkiminen seurasi 15. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Juan García Rodríguez, jota avustivat Antonio Cañizares Llovera ja Emilio Aranguren Echeverria.

## Lähteet
Andrzej Franciszek Dziuba

**Andrzej Franciszek Dziuba** (s. 10. lokakuuta 1950 Pleszew) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Gnieznon arkkihiippakuntaan Stefan Wyszynski 21. kesäkuuta 1975. Hänet nimitettiin Łowiczin hiippakunnan johtoon 27. maaliskuuta 2004, ja piispaksi vihkiminen seurasi 22. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Glemp, jota avustivat Henryk Józef Muszyński ja Alojzy Orszulik.

## Lähteet
Pedro José Conti

**Pedro José Conti** (s. 10. lokakuuta 1949 Brescia) on italialaissyntyinen, Brasiliassa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. kesäkuuta 1976 ja nimitettiin Santíssima Conceição do Araguaian hiippakunnan johtoon 27. joulukuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. helmikuuta 1996. Pääkonsekraattorina toimi Vicente Joaquim Zico, jota avustivat Miguel Maria Giambelli ja José Vieira de Lima.

29. joulukuuta 2004 Conti sai nimityksen Macapán piispaksi.

## Lähteet
Ansassa

**Ansassa** voi tarkoittaa:

* *[[Ansassa (vuoden 1982 elokuva)|Ansassa]]*, vuoden 1982 elokuva
* *[[Ansassa!]]*, vuoden 1986 elokuva
* *[[Ansassa (vuoden 2001 elokuva)|Ansassa]]*, vuoden 2001 televisioelokuva
* *[[Ansassa (vuoden 2002 elokuva)|Ansassa]]*, vuoden 2002 elokuva

## Katso myös
* Ansa
Dominique Julien Claude Marie Lebrun

**Dominique Julien Claude Marie Lebrun** (s. 10. lokakuuta 1957 Rouen) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Saint-Denisin hiippakuntaan 9. kesäkuuta 1984 ja nimitettiin Saint-Etiennen hiippakunnan johtoon 28. kesäkuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Philippe Barbarin, jota avustivat Olivier Jean-Marie Michel de Berranger ja Pierre Jacques Joatton. Lebrun asetettiin virkaansa 10. syyskuuta.

## Lähteet
Thierry Marie Jacques Brac de la Perrière

**Thierry Marie Jacques Brac de la Perrière** (s. 17. kesäkuuta 1959 Lyon) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Lyonin(-Viennen) arkkihiippakuntaan Albert Florent Augustin Decourtray 19. kesäkuuta 1988. Hänet nimitettiin Lyonin vihkipiispaksi sekä Zallatan titulaaripiispaksi 15. huhtikuuta 2003, ja piispaksi vihkiminen seurasi 25. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Philippe Barbarin, jota avustivat François Marie Joseph Pascal Louis Blondel ja Jacques Maurice Faivre.

Brac de la Perrière sai 27. elokuuta 2011 nimityksen Neversin piispaksi.

## Lähteet
Michael Pak Jeong-il

**Michael Pak Jeong-il** (18. joulukuuta 1926 Pyongnam – 28. elokuuta 2024) oli eteläkorealainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. marraskuuta 1958 ja nimitettiin Chejun hiippakunnan johtoon 15. huhtikuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Dossena, jota avustivat Victorinus Youn Kong-hi ja Joseph Byeong Hwa Chang.

Pak Jeong-il sai 8. kesäkuuta 1982 nimityksen Jeonjun ja 15. joulukuuta 1988 Masanin piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 11. marraskuuta 2002.

## Lähteet