open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pian, pian

**Pian, pian** on vuonna 1991 ilmestynyt Radiopuhelimet-yhtyeen kolmas studioalbumi. Se äänitettiin Oulun Pikisaaressa sijainneessa vanhassa teollisuushallissa. Albumia pidettiin kriitikkojen kehuman edellisen *[[K.O.]]*-levyn jälkeen pettymyksenä ja myös yhtye luonnehti sitä väkinäiseksi. Jälkeenpäin albumia on kuitenkin kehuttu muun muassa intensiivisyydestään.

Vuonna 2012 Svart Records julkaisi levyn Pentti Dassumin remasteroimana vinyyliversiona.

## Kappaleet
;A-puoli
# (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. Mällinen, san. Kari Heikonen, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
;B-puoli
# (säv. Mällinen, san. Raatikainen, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. Mällinen, san. Raatikainen, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet)

## Kokoonpano
*Jukka Kangas – kitara
*Eero Korhonen – basso
*J. A. Mäki – laulu
* Jarno Mällinen – kitara
* Jyrki Raatikainen – rummut

## Lähteet
* Radiopuhelimet: Pian, pian Finnmusic

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* ''Pian, pian'' -albumi Radiopuhelimien kotisivuilla
Charles Lewis

**Charles Lewis** (s. 30. lokakuuta 1953) (myös: **Chuck Lewis**) on yhdysvaltalainen tutkiva journalisti ja journalistiikan professori Washingtonissa. 

Lopetettuaan työnsä ABC:n ja CBS:n uutistoimituksen suosittuna uutistoimittajana perusti hän Washingtoniin vuonna 1989 The Center for Public Integrity -nimisen tutkivaa journalismia harjoittavan ja voittoa tavoittelemattoman järjestön. Järjestö kasvoi kotona toimivasta pienestä toimistosta täysikokoiseksi 40 henkilöä työllistäväksi uutiskoneistoksi.
Hän perusteli siirtymistään ABC:n ja CBS:n pääuutisista sivuun sillä, että uutislähetyksissä ei käsitelty lainkaan hänen mielestään päivän tärkeimpiä uutisia.

Vuoden 1997 lopulla hän perusti kansainvälisen tutkivien journalistien yhteenliittymän nimeltään Center for Public Integrity's International Consortium of Investigative Journalists. Kyseessä on maailman ensimmäinen toimiva reportteriverkosto, joka kattaa lähes 200 reportteria yli 60 maassa. Amerikkalainen *The Encyclopedia of Journalism* pitää verkostoa ensimmäisenä journalistien yhteenliittymänä, jonka päämääränä on paljastava uutisointi mm. vallan väärinkäytöksistä ja korruptiosta.

Vuodesta 1992, Lewis on myös kiertänyt maailmaa luennoimassa yli 25 maassa. 

## Katso myös
* International Consortium of Investigative Journalists
* Korruptio
* Luxemburg-vuodot

## Lähteet
Wild Horses

**”Wild Horses”** on The Rolling Stonesin vuonna 1971 julkaistu kappale albumilta *[[Sticky Fingers]]*. Sen on sanottu olevan solisti Mick Jaggerin yritys saada entinen tyttöystävänsä Marianne Faithfull takaisin. Kappaleen sanoitus luokin suuren kontrastin hänen moniin kyynisiin naisista kertoviin lauluihinsa.

Kappale julkaistiin singlenä Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Se nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan sijalle 28.

## Työstö

Kitaristi Keith Richardsin mukaan ”Wild Horses” kertoo siitä kuinka tekisi mieli olla jossain muualla kuin kiertueella – ”kun on miljoonan mailin päässä siitä paikasta missä haluaisi olla”. Kappaletta on pidetty Marianne Faithfullille osoitetuksi, mutta Mick Jagger ei usko tähän, vaikka on myöntänyt kappaleen olevan hänelle hyvin henkilökohtainen. Jagger on myös muistellut, että kappale oltaisiin tehty yhdessä Gram Parsonsin kanssa, joka myös teki ”Wild Horsesista” oman levytyksensä. Richards teki kappaleen riffin ja kertosäkeet, Jagger puolestaan säkeistöt.

Kappale äänitettiin joulukuussa 1969 ja helmikuussa 1970 Muscle Shoals Sound -studioilla Alabamassa sekä Olympic-studioilla Lontoossa. Mick Taylor soittaa kappaleessa akustista kitaraa niin sanotulla Nashville-virityksellä. Jim Dickinson soittaa pianoa. Keith Richards käytti 12-kielisessä kitarassaan avointa viritystä.

## Julkaisu ja vastaanotto

”Wild Horses” -single b-puolenaan ”Sway” julkaistiin singlenä Yhdysvalloissa ja Kanadassa 12. kesäkuuta 1971. Kappale ylsi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan sijalle 28.

Rolling Stones on esittänyt kappaletta konserteissaan vuosina 1971, 1975–1976, 1994–1995, 1997, 2002–2003, 2005–2006 ja 2012–2014.

## Kokoonpano

*Mick Jagger – laulu, taustalaulu, lyömäsoittimet
*Keith Richards – 12-kielinen akustinen kitara, sähkökitara, taustalaulu
*Mick Taylor – akustinen kitara (Nashville-viritys)
*Charlie Watts – rummut
*Bill Wyman – basso

*Jim Dickinson – ”tack piano”

## Lähteet
Tiina Heikka

**Tiina Heikka**, o.s. **Ahokas** (s. 1978) oli Lapinjärven kunnanjohtaja vuosina 2014–2021. Aiemmin hän toimi Myrskylän vs. hallintojohtajana ja Nurmijärvellä hallintopäällikkönä, talousjohtajana ja hallintosihteerinä. Heikka valmistui ylioppilaaksi Porlammin lukiosta vuonna 1997 ja hallintotieteen maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2010. Heikka osallistui Nelosen Diili-bisnesreality -televisio-ohjelmaan vuonna 2022.

## Lähteet
Jukka-Pekka Ujula

**Jukka-Pekka Ujula** (s. 2. elokuuta 1973 Rauma) on Helsingin kaupungin kansliapäällikkö. Hän toimi sitä ennen Porvoon kaupunginjohtajana vuosina 2009–2023.

Ujula valmistui ylioppilaaksi vuonna 1992 ja valtiotieteiden maisteriksi 1999 Turun yliopistosta. Vuonna 2006 hän valmistui kauppatieteiden kandidaatiksi ja suoritti vuonna 2014 eMBA-tutkinnon Jyväskylän yliopistossa.

Aiemmin Ujula on ollut Rauman kaupungin elinkeinoasiamies (1999–2000), Satakuntaliiton vs. hallintopäällikkö (2000–2003), Huittisten kaupungin elinkeinojohtaja (2003–2005) ja vs. kaupunginjohtaja (2005–2007) sekä Porvoon apulaiskaupunginjohtaja (2008–2009). Kesäkuussa 2009 Porvoon kaupunginvaltuusto valitsi hänet kaupunginjohtajaksi seitsemän vuoden määräajaksi 7. elokuuta 2009 alkaen.

Ujula on naimisissa, ja hänellä on kaksi poikaa.

## Lähteet
Pohjois-Jemen olympialaisissa

**[[Pohjois-Jemen]]** osallistui kesäolympialaisiin kahdesti, vuosina 1984 ja 1988. Talviolympialaisiin maa ei osallistunut. Maa ei saavuttanut mitaleja olympialaisista. Etelä- ja Pohjois-Jemenien yhdistyttyä 1990 maa jatkoi olympialaisissa Jemeninä.
Olavi Kaleva

**Olavi Pentti Kaleva** (s. 11. syyskuuta 1957 Oulu) oli Loviisan kaupunginjohtaja vuosina 2001–2017. Loviisan kaupunginvaltuusto valitsi hänet kaupunginjohtajaksi yhden äänen enemmistöllä vuonna 2001. Vuosina 1984–1988 hän oli Sotkamon elinkeinoasiamies, vuosina 1988–1994 Vaasan läänin seutukaavaliiton seutukaavatutkija ja vuosina 1994–1998 Pohjanmaan liiton kehittämissuunnittelija sekä Vaasan läänin seutukaavaliiton seutukaavatutkija ja vuosina 1994–1998 Hän on valtiotieteiden maisteri. Vuonna 2012 hänet valittiin Suomen kuntajohtajien puheenjohtajaksi. Hän jätti eronpyynnön Loviisan kaupunginjohtajan tehtävästä keväällä 2017 kaupunginhallituksen kanssa syntyneiden erimielisyyksien vuoksi.

## Lähteet
Jukka Varonen

**Jukka Varonen** (s. 1961) on toiminut Valkeakosken kaupunginjohtajana sekä aikaisemmin talous- ja kehittämisjohtajana. Valkeakosken valtuuston valitessa kaupunginjohtajan maaliskuussa 2013 vt. kaupunginjohtaja Varonen voitti äänin 28-15 Anne Heusalan. Varonen kannatti kuntaliitoksia Valkeakosken seudulla ja toivoi, että Valkeakoski olisi vuonna 2030 yli 50 000 asukkaan kunta. Varonen irtisanoutui kaupunginjohtajan tehtävästä joulukuussa 2020.

Varonen työskentelee Tampereen kaupungin hallintojohtajana ja johtaa konserniyksiköistä hallintoyksikköä.

Tammikuussa 2023 Varonen siirtyy Turun kaupungin konsernihallinnon hallintojohtajaksi.

## Lähteet
Hodge–Taten moduuli

**Hodge–Taten moduuli** on matematiikassa analogia ''p''-adisen kunnan yli olevasta Hodgen rakenteesta. 

## Katso myös
* ''p''-adinen Hodgeteoria
* Mumford–Taten ryhmä
Nagatan konjektuuri

**Nagatan konjektuuri** on matemaattinen otaksuma, jonka mukaan polynomirenkaan *k*[*x*,*y*,*z*] **Nagatan automorfismi** on villi. Otaksuman esitti Masayoshi Nagata vuonna 1972. Ualbai U. Umirbaev ja Ivan P. Shestakov todistivat sen vuonna 2004 ilmestyneessä artikkelissa.

Nagatan automorfismi on
:(x,y,z)\mapsto(x-2(xz+y^2)y-(xz+y^2)^2z,y+(xz+y^2)z,z).
Epätäydellinen polylogaritmi

**Epätäydellinen polylogaritmi** on polylogaritmin yleistys. Se määritellään integraalina

:
\operatorname{Li}_s(b,z) = \frac{1}{\Gamma(s)}\int_b^\infty \frac{x^{s-1}}{e^x/z-1}~dx.


Se voidaan myös esittää äärettömän sarjan summana

:
\operatorname{Li}_s(b,z) = \sum_{k=1}^\infty \frac{z^k}{k^s}~\frac{\Gamma(s,kb)}{\Gamma(s)}


missä &Gamma;(s) on gammafunktio ja &Gamma;(s,x) on ylempi epätäydellinen gammafunktio.

## Lähteet
* GNU Scientific Library – Reference Manual http://www.gnu.org/software/gsl/manual/gsl-ref.html#SEC117
Quillajaceae

**Quillajaceae** on koppisiemenisten Fabales-lahkoon kuuluva kasviheimo, jossa on vain yksi suku: suopapuut (*Quillaja*).

## Tuntomerkit
Suopapuut ovat pieniä ainavihantia puita, joissa on sekundaarisen aineenvaihdunnan tuotteina muun muassa saponiineja. Nilassa on oksalaattikiteitä ja kasveissa limasoluja. Karvat ovat syylämäisiä. Lehdet sijaitsevat kierteisesti ja ovat tavallisesti hammaslaitaisia; ruodissa on korvakkeet. Kukinto on varsipäätteinen ja viuhkomainen. Kukassa on maljamainen pohjus ja huomiota herättävä keltainen mesiäiskehrä sen tai verhiön alaosassa. Terälehdet ovat kierteisiä ja lusikkamaisia (kynnellisiä). Heteistä viisi mesiäisen yläpuolella sijaitsevaa on verhovastaista ja viisi alapuolista terävastaista. Yhdislehtinen sikiäin koostuu viidestä emilehdestä, jotka ovat pitkittäisharjuisia; kussakin on useita siemenaiheita kahdessa rivissä. Luottipinta jatkuu alaspäin lyhyitä vartalon haaroja pitkin. Hedelmä on voimakkaan epäsymmetrisesti liuskainen, tuppilomainen, verhiön suojaama ja avautuu liuskojen sisä- ja ulkopinnalta. Siemenet ovat siivellisiä ja kovakuorisia.

## Levinneisyys
Suopapuut ovat kotoisin Etelä-Amerikan lauhkeista osista.

## Luokittelu
Suopapuiden suvussa on kolme lajia. Aikaisemmin ne on sisällytetty ruusukasveihin (Rosaceae).

## Käyttö
Saponiinit saavat aikaan sen, että suopapuun (*Quillaja saponaria*) kaarna vaahtoutuu vedessä jauhettuna. Kuten monia muitakin saponiinipitoisia kasvinosia, suopapuun kuorta käytetään tekstiilien pesuaineena, mutta myös yskänlääkkeenä. Kuoresta saadaan myös tanniineja.

## Lähteet
* Kasvien maailma. Otavan iso kasvitietosanakirja. Osa 5. - Otava, Helsinki, 1981. 
* Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, heinäkuu 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet
Suomen käsipalloliitto

**Suomen käsipalloliitto** (**SKPL**) on vuonna 1941 perustettu suomalaisen käsipalloilun kattojärjestö. Sen tehtävänä on hallinnoida suomalaista joista erityisesti Suomen käsipallomaajoukkuetta, käsipallon SM-liigaa sekä muuta kansallista kilpailu- ja edustustoimintaa. Suomen käsipalloliiton nykyisenä toiminnanjohtajana toimii Päivi Mitrunen.

## Talous
Suomen Käsipalloliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 1&nbsp;811&nbsp;000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2022 lähtien 325&nbsp;000 euroa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen käsipalloliiton kotisivut
Brewerin summa

**Brewerin summa** on matematiikassa eräs Jacobstahlin summiin liittyvä äärellinen karakteristikasumma.

## Määritelmä
Brewerin summa määritellään summana

:\Lambda_n(a) = \sum_{x\mod p}\binom{D_{n+1}(x,a)}{p}

missä *D**n* ovat Dicksonin polynomit (tai "Brewerin polynomit")  

: D_{0}(x,a)=2,\quad D_1(x,a)=x,  \quad D_{n+1}(x,a)=xD_n(x,a)-aD_{n-1}(x,a)

ja () on Legendren symboli.

Brewerin summa on nolla jos *n* ja *q*2−1 ovat keskenään jaottomia.
Richard Dutruel

**Richard Dutruel** (s. 24. joulukuuta 1972 Thonon-les-Bains, Ranska) on ranskalainen entinen jalkapallomaalivahti.

Dutruel edusti ammattilaisurallaan Ranskan pääsarjan Ligue 1:n Paris Saint-Germainia, Caenia ja Strasbourgia sekä Espanjan pääsarjan Primera Divisiónin Celta Vigoa, Barcelonaa ja Deportivo Alavésia.

Ranskan maajoukkueessa Dutruel pelasi yhden ottelun vuonna 2000.

## Lähteet
Kelhäjärvi

**Kelhäjärvi** on Pirkanmaalla Sastamalassa ja Hämeenkyrössä sijaitseva järvi.

## Maantiede
Järven pinta-ala on 58,2 hehtaaria ja sen pituus on 1,8 kilometriä ja leveys 500 metriä. Järven kapein kohta on 150 metriä leveä. Järvessä on kartan mukaan kahdeksan saarta, joita ovat esimerkiksi Isosaari ja Mäntysaari.

Järven rantaviiva on 7,3 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Muutamin paikoin rantaan rajautuu peltoja. Rannassa on kolme maatilaa sekä runsaasti loma-asuntoja. Sastamalan raja kulkee järven yli siten, että suurin osa jää Hämeenkyrön puolelle. Järvelle tulee kylätie Hämeenkyrön ja Häijään yhdistävältä seututieltä 249.

## Vesistösuhteita
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Saikkalanjoen valuma-alueessa (35.16). Järveen laskee useita metsäojia ja sen luusua sijaitsee järven kaakkoisrannassa, josta saa alkunsa 950 metriä pitkä Ahmausjärveen laskeva Kelhänoja. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Tarkka, Paavo Edvart: Syvyyskartta, 1962
* Rantakaava
Bevin Boys

**Bevin Boys** () olivat brittiläisiä asevelvollisia, jotka määrättiin työskentelemään hiilikaivoksissa vuosina 1943–1948. Valinnat tehtiin arpomalla, ja kaikkiaan kaivoksissa asepalveluksensa suoritti 48&nbsp;000 miestä. Järjestelmä sai nimensä työministeri Ernest Bevinin mukaan.

Toisen maailmansodan aikana Britannian hiiliteollisuus kärsi vakavasta työvoimapulasta kymmenien tuhansien työntekijöiden siirryttyä joko armeijan palvelukseen tai paremmin palkattuihin töihin. Aluksi työvoimaa yritettiin saada vapaaehtoispohjalta. Sadalletuhannelle entiselle kaivosmiehille tarjottiin mahdollisuutta työskennellä kaivoksissa, mutta heistä ainoastaan neljännes oli työkykyisiä ja halukkaita palaamaan kaivoksiin. Vuodesta 1942 asevelvollisille tarjottiin mahdollisuutta suorittaa palveluksensa kaivoksissa, mutta mahdollisuudesta oli kiinnostunut vain 1&nbsp;100 miestä. Marraskuussa 1943 Ernest Bevin vetosi koululaisiin, jotta he tarjoutuisivat vapaaehtoisesti kaivoksiin, mutta sekään ei tuottanut tulosta.

Joulukuussa 1943 jouduttiin siirtymään arvontoihin. Joka kuukausi arvottiin jokin numero nollan ja yhdeksän väliltä, ja kaikki asevelvolliset joiden kutsuntanumero päättyi valittuun numeroon, joutuivat palvelemaan kaivoksissa. Valintaperusteena ei ollut asuinalue tai yhteiskuntaluokka. Monille joutuminen kaivoksiin armeijan sijasta oli järkytys. Noin 40 prosenttia valituista valitti päätöksestä. Ennen sodan päättymistä valituksia oli kirjattu 8&nbsp;619, joista vain 466 hyväksyttiin.

Kaivostöihin määrätyt saivat työvaatteet valtiolta, mutta joutuivat itse ostamaan tarvittavat työkalut, mikä herätti vastustusta. Useimmat työskentelivät huoltotehtävissä, mutta osa kaivosvaunujen täytössä, ja pieni osa joutui louhimaan hiiltä. Työtä edelsi kuuden viikon koulutus.

Monet Bevinin pojat joutuivat kokemaan halveksuntaa alueilla, joilla omat nuoret miehet olivat joutuneet armeijaan. Siviilivaatteissa olevia nuoria miehiä saatettiin luulla myös sotilaskarkureiksi, armeijan välttelijöiksi tai jopa vakoojiksi. Vastoin aikanaan yleistä luuloa kaikista Bevinin pojista ainoastaan 41 oli aseistakieltäytyjiä.

Arvonnat lopetettiin toukokuussa 1945, ja viimeiset Bevinin pojat kotiutettiin 1948. Toisin kuin armeijassa palvelleilla, heillä ei ollut oikeutta saada entistä työpaikkaansa takaisin. Kaikki viralliset asiakirjat tuhottiin 1950-luvulla, joten Bevinin pojat pystyivät tarvittaessa todistamaan palveluksensa ainoastaan omien henkilökohtaisten asiakirjojensa avulla. Virallisen tunnustuksen työstään sodan aikana Bevinin pojat saivat vasta vuonna 1995, jolloin he ensimmäisen kerran saivat osallistua Whitehallissa järjestettäviin Remembrance Dayn juhlallisuuksiin. Oman palvelusmerkkinsä Bevinin pojat saivat vuonna 2008. Prinssi Edwardin puoliso Sophie paljasti vuonna 2013 Bevinin poikien muistomerkin Staffordshiressa National Memorial Arboretumissa.

## Tunnettuja Bevinin poikia
* Eric Morecambe
* Jimmy Savile
* Peter Shaffer
* Nat Lofthouse

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Bevin Boys Association
Operaatio hyvä yritys

**Operaatio hyvä yritys** (*Operation Good Guys*) on brittiläinen komediasarja, jota esitettiin kotimaassaan BBC Two -kanavalla vuosina 1998–2000. Sarjassa ryhmä poliiseja pyrkii pidättämään merkittävän rikollisjohtajan.

*Operaatio hyvä yritys* oli ensimmäisellä tuotantokaudella tehty dokumentinomaisesti ja näyttelijät improsivoivat vuorosanansa. Dokumenttimaisuus väheni seuraavalla tuotantokaudella, kun sarjaan monien pettymykseksi lisättiin naururaita. Kolmannella tuotantokaudella loputkin realismista katosi sarjan tapahtumien muuttuessa yhä epäuskottavimmiksi.

Vakionäyttelijöiden lisäksi sarjassa nähtiin vierailijoina muun muassa David Seaman, Jude Law, Sean Pertwee ja Martin Kemp.

Sarjan ensimmäinen tuotantokausi palkittiin Montreux’n Kultainen ruusu -kilpailussa Hopeisella ruusulla, jonka lisäksi se sai lehdistöpalkinnon.

## Roolit

## Lähteet
Kukkia Algernonille

**Kukkia Algernonille** (*Flowers for Algernon*) on yhdysvaltalaisen Daniel Keyesin kirjoittama novelli, joka julkaistiin vuonna 1959 *[[The Magazine of Fantasy & Science Fiction]]* -lehdessä ja myöhemmin romaaniksi laajennettuna vuonna 1966. Novelli sai Hugo-palkinnon vuonna 1960 ja romaani Nebula-palkinnon 1966. Suomeksi kirja julkaistiin 1985 Hilkka Pekkasen kääntämänä ja WSOY:n kustantamana.

Kirja koostuu edistymisraporteista, jotka on kirjoittanut Charlie Gordon. Charlien älykkyysosamäärä on 68, mutta hänelle tehdyn kokeellisen leikkauksen seurauksena se nousee nopeasti 185:een ja hän ohittaa älykkyydessä kaikki läheisensä, jopa hänelle leikkauksen tehneet tiedemiehet. Charlie on ensimmäinen ihminen, jolle leikkaus on tehty, mutta ennen häntä leikkaus on tehty Algernon-hiirelle. Kun Charlie huomaa Algernonin taantuvan, hän ymmärtää saman tapahtuvan pian myös hänelle itselleen.

## Elokuva-, radio, ja näyttämösovitukset

*Kukkia Algernonille* -teoksesta on tehty useita elokuva-, radio ja näyttämösovituksia. Vuonna 1961 esitettiin televisionäytelmä *The Two Worlds of Charlie Gordon*, jonka pääroolissa oli Cliff Robertson. Vuonna 1968 valmistui elokuva *[[Charly]]*, jonka pääosassa oli myös Cliff Robertson. Roolistaan hän sai parhaan miespääosan Oscar-palkinnon. Kanadalainen televisioelokuva *Kukkia Algernonille*, pääosassaan Matthew Modine, valmistui vuonna 2000.

Radiossa *Kukkia Algernonille* on esitetty ainakin Irlannissa, Tšekkoslovakiassa ja Suomessa. Suomalainen versio valmistui 1986 ja sen ohjasi Outi Valle ja pääroolissa oli Ismo Saario. 

Näytelmä- ja musikaaliversioita on tehty muun muassa Yhdysvalloissa, Ranskassa, Japanissa ja Australiassa.

## Lähteet
Vauxhall (vaalipiiri)

**Vauxhall** ['vɒksɔːl] on Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalien vaalipiiri Lontoossa. Äänestysalue muodostettiin 1950 ja se on perinteisesti ollut vasemmistolainen. Vuoden 2010 parlamenttivaaleissa vaalipiirissä asui 74&nbsp;811 äänioikeutettua henkilöä ja äänestysprosentti oli 57,73.

Vauxhallin parlamenttiedustajana on vuodesta 1989 alkaen toiminut Työväenpuoluetta edustava Kate Hoey.

## Lähteet
Kate Hoey

**Kate Hoey** (s. 21. kesäkuuta 1946 Roughfort, Antrimin kreivikunta) on pohjoisirlantilainen Työväenpuoluetta edustava poliitikko. Hän on vuodesta 1989 alkaen ollut Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin alahuoneessa Vauxhallin vaalipiiristä valittuna edustajana. Hoey oli urheiluministerinä vuosina 1999–2001.

## Lähteet
Patsy Kelly

**Patsy Kelly** (12. tammikuuta 1910 New York, New York – 24. syyskuuta 1981 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Kelly esiintyi Broadway-musikaaleissa ja vuonna 1933 hän siirtyi Hollywoodiin, jossa hänestä tuli Thelma Toddin näyttelijäpari suositussa lyhytkomediasarjassa. Kelly näytteli elokuvissa aktiivisesti vuoteen 1943 saakka, jolloin hän siirtyi niistä syrjään. Kelly näytteli myöhemmin radiossa ja televisiossa, mutta palasi elokuvien pariin sivurooleissa 1960-luvulla. Kellyn 1960-luvun elokuviin kuuluu muun muassa *[[Rosemaryn painajainen]]* (1968). Kelly sai Tony-palkinnon roolistaan vuonna 1971 esitetyssä Broadway-näytelmässä *[[No No Nanette]]*. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.

## Lähteet
Clive Anderson

**Clive Anderson** (s. 10. joulukuuta 1952) on brittiläinen komediakäsikirjoittaja, televisio- ja radiojuontaja ja entinen rikosasianajaja.

Anderson opiskeli Cambridgen yliopiston Selwyn Collegessa ja oli Cambridge Footlightsin puheenjohtajana 1974–1975. Hän juontaa televisiossa *[[Whose Line Is It Anyway?|Whose Line Is It Anyway? -visailuohjelmaa]]* ja on esiintynyt vierailijana muun muassa *[[Have I Got News for You]]ssa* ja *[[QI|QI:ssa]]*. Hän on myös isännöinyt keskusteluohjelmia *Clive Anderson Talks Back* ja *Clive Anderson All Talk*.

Radiossa Anderson isännöi keskusteluohjelma *Clive Anderson's Chat Roomia*, viihdeohjelma *Loose Endsia* ja lakiasioita käsittelevää *Unreliable Evidencea*. Lisäksi hän on toiminut juontajana useissa dokumenttiohjelmissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
George Montgomery

**George Montgomery** (29. elokuuta 1916 Brady, Montana – 12. joulukuuta 2000 Rancho Mirage, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli elokuvissa vuodesta 1935 alkaen ja alkoi saada suurempia rooleja vuosikymmenen vaihteessa, jolloin hän myös alkoi käyttää syntymänimensä George Letzin sijaan nimeä George Montgomery. Montgomeryn elokuviin kuuluu muun muassa vuonna 1965 valmistunut *[[Taistelu Ardenneilla]]* (*Battle of the Bulge*). Kaikkiaan hän näytteli 87 elokuvassa. Televisiossa Montgomery näytteli pääroolin lännensarjassa *[[Cimarron City (televisiosarja)|Cimarron City]]* (1958–1960) ja vieraili muun muassa *[[Bonanza]]ssa* ja *[[Smith ja Jones]]issa*. Montgomery oli naimisissa Dinah Shoren kanssa 1943–1962. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.

## Lähteet
Ruutananlammi

**Ruutananlammi**  eli **Ruutana**  on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.

## Maantiede
Soikean lammen pinta-ala on 0,81 hehtaaria ja sen halkaisija on 120 metriä. Lampeen laskee pari metsäojaa ja sen luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkunsa neljä kilometriä pitkä laskuoja Karpalistonjokeen, joka laskee Tupurlanjärveen.

Järven rantaviiva on 0,33 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Etelässä on metsäistä suota. Rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda teitä.

## Lähteet
Työn sorjat

**Työn sorjat** (*People Like us*) on brittiläinen dokumenttiohjelmia parodioiva komediasarja. Sen käsikirjoitti John Morton ja päähahmoa, dokumenttitoimittaja Roy Mallardia, näytteli Chris Langham.  BBC Radio 4:n esitti sitä kolme tuotantokautta 1995–1997, jota seurasi kaksi tuotantokautta televisiossa BBC Two -kanavalla 1999–2001. 

*Työn sorjissa* dokumenttitoimittaja Roy Mallard pyrkii kuvaamaan tavallisia ihmisiä töissään. Sarjan jaksot on tehty aidon dokumenttiohjelman oloisiksi, jollaisina satunnainen katsoja saattaa niitä vahingossa pitääkin. Toimittajana Mallard on epäpätevä. Hän esittää haastateltavilleen kömpelöitä kysymyksiä sivuseikoista ja saa usein vastaukseksi ihmetteleviä katseita. Mallard pyrkii pysymään pois kamerasta, mutta välillä hänet nähdään esimerkiksi satunnaisina heijastumina ikkunoista.

*Työn sorjat* sai Hopeisen ruusun Montreux'n Kultainen Ruusu -kilpailussa 2000. Sarjassa vierailleita näyttelijöitä olivat muun muassa Bill Nighy, David Tennant, Jessica Hynes ja Sarah Alexander.

## Lähteet
Avaruuden sankarit (elokuva)

**Avaruuden sankarit** (*Riders to the Stars*) on Richard Carlsonin ohjaama yhdysvaltalainen tieteiselokuva vuodelta 1954. Elokuvassa ryhmä tiedemiehiä saa tehtäväkseen noutaa avaruusaluksella meteorin maapallolle, osana tutkimustaan meteorien tuhoutumisesta maan ilmakehässä.

## Roolit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Massimo Serato

**Massimo Serato** (oikealta nimeltään *Giuseppe Segato*, 31. toukokuuta 1916 Oderzo, Trevison maakunta – 22. joulukuuta 1989 Rooma) oli italialainen näyttelijä.

Serato opiskeli näyttelemistä Rooman Kokeellisessa elokuvakeskuksessa ja esiintyi ensimmäisen kerran Franco Saponierin elokuvassa *Appuntamento allo zoo* (1937). Hänen varsinaisena debyyttinään pidetään kuitenkin Gianni Franciolinin elokuvaa *L'ispettore Vargas* (1940). Seuraavana vuonna Serato näytteli pääosaa Mario Soldatin hyvin menestyneessä elokuvassa *Piccolo mondo antico*.

Toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen Serato näytteli pääosia muun muassa Carmine Gallonen ja Gennaro Righellin elokuvissa sekä Alberto Lattuadan esikoisohjauksessa *Giacomo l’idealista* (1943). Myöhemmin hän esiintyi etupäässä melodraamoissa, eri tyylilajeja edustavissa seikkailuelokuvissa sekä televisiosarjoissa. Spagettiwesterneissä Serato käytti toisinaan taiteilijanimeä *Joe Barracuda*. Hänet on palkittu nastro d’argentolla sivuosasta Aldo Verganon elokuvassa *Il sole sorge ancora* (1946).

Seratolla oli 1940-luvulla suhde näyttelijä Anna Magnanin kanssa. Heille syntyi yhteinen poika Luca.

## Elokuvia
* *[[Afrodite, dea dell’amore]]*, 1958
* *[[Alaston Maja (elokuva)|Alaston Maja]]*, 1958
* *[[Herkules ja rakkauden kuningatar]]*, 1960
* *[[Marte, dio della guerra]]*, 1962
* *[[55 päivää Pekingissä]]*, 1963
* *[[Simson ja orjakuningatar]]*, 1963
* *[[Goliath e la schiava ribelle]]*, 1963
* *[[Brenno, il nemico di Roma]]*, 1963
* *[[Il Colosso di Roma]]*, 1964
* *[[Il leone di Tebe]]*, 1964
* *[[Spartan gladiaattorit]]*, 1964
* *[[Il gladiatore che sfidò l’impero]]*, 1965
* *[[Superseven chiama Cairo]]*, 1965

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Elonet: Massimo Serato
* Internet Movie Database: Massimo Serato
George Schlatter

**George Schlatter** (s. 31. joulukuuta 1932 Birmingham, Alabama) on yhdysvaltalainen televisiotuottaja. Hänen tuottamiensa televisio-ohjelmien joukkoon kuuluu muun muassa komediasarja *[[Rowan & Martin's Laugh-In]]*. Schlatter oli myös American Comedy Awards -palkinnon alullepanija. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.

## Lähteet
Edna May Oliver

**Edna May Oliver** (9. marraskuuta 1883 Malden, Massachusetts – 9. marraskuuta 1942 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi nuorena oopperassa, mutta siirtyi myöhemmin näyttelijäksi. Oliver teki Broadway-debyyttinsä 1916 ja esiintyi useissa Broadway-tuotannoissa 1920-luvulla, kunnes hän solmi elokuvasopimuksen RKO Picturesin kanssa. Hän oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi vuoden 1939 elokuvasta *[[Erämaan rummut]]*. Oliver on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.

## Osittainen filmografia

* *[[Tavaratalon tuulispää]]* (*The Saturday Night Kid*, 1924)
* *[[Cimarron (vuoden 1931 elokuva)|Cimarron]]* (1931)
* *[[David Copperfield (vuoden 1935 elokuva)|David Copperfield]]* (*The Personal History, Adventures, Experience, & Observation of David Copperfield the Younger*, 1935)
* *[[Erämaan rummut]]* (*Drums Along the Mohawk*, 1939)
* *[[Ylpeys ja ennakkoluulo (vuoden 1940 elokuva)|Ylpeys ja ennakkoluulo]]* (*Pride and Prejudice*, 1940)

## Lähteet
John de Lancie (oboisti)

**John Sherwood de Lancie** (26. heinäkuuta 1921 Berkeley, Kalifornia – 17. toukokuuta 2002 Walnut Creek, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen oboisti. Hän aloitti Pittsburghin sinfoniaorkesterissa vuonna 1940. Yhdysvaltojen liityttyä toiseen maailmansotaan de Lancie palveli Eisenhowerin päämajassa ja myöhemmin OSS:ssä. Ollessaan Itävallassa vuonna 1945 hän tutustui säveltäjä Richard Straussiin, jolta hän erään vierailunsa yhteydessä kysyi oliko tämä koskaan ajatellut säveltävänsä oboekonserttoa. Strauss vastasi kieltävästi, mutta muutamaa kuukautta myöhemmin hän kutsui de Lancien oboekonserttonsa ensiesitykseen. Myöhemmissä haastatteluissa Strauss mainitsi konsertton syntyneen de Lancien kysymyksen seurauksena.

Vuonna 1946 de Lancie aloitti Philadelphian orkesterin oboistina ja 1954 hänestä tuli orkesterin ykkösoboisti. Hän levytti sooloartistina muun muassa Mozartin ja Ibertin musiikkia ja oli mukana yli 600 Philadelphian orkesterin levytyksessä. De Lancie jätti orkesterin 1977 ja siirtyi johtamaan Curtis Institute of Musicia, jota tehtävää hän hoiti vuoteen 1985 saakka. Elämänsä loppuvaiheessa de Lancie kärsi leukemiasta. Hän kuoli vuonna 2002. John de Lancien poika on näyttelijä John de Lancie.

## Lähteet
H. V. Kaltenborn

**Hans von Kaltenborn** (9. heinäkuuta 1878 Milwaukee, Wisconsin – 14. kesäkuuta 1965 New York, New York) oli yhdysvaltalainen radiokommentaattori. Hän opiskeli Harvardin yliopistossa politiikan tutkimusta ja valmistui vuonna 1909. Hän aloitti newyorkilaisella radioasemalla vuonna 1922. Tunnetuksi Kaltenborn tuli vuonna 1938 Münchenin sopimusta ja sudeettialueiden miehitystä käsittelevien lähetystensä ansioista. Vuodesta 1940 alkaen Kaltenborn toimi NBC:llä. Hän oli presidentti Franklin D. Rooseveltin ja Yhdysvaltain ulkopoliitikan tukija, mutta hän kritisoi muun muassa ammattiliittoja, joiden toiminnan hän koki haittaavan sotatuotantoa. Lakkojen arvostelu jatkui myös sodan jälkeen. Kritiikin seurauksena ammattiliitot boikotoivat Kaltenbornin radio-ohjelmaa, tosin epäonnistuneesti. Kaltenbornin ura kääntyi laskuun television myötä, sillä televisioon haluttiin neutraalimpia esiintyjiä, eikä hänen radiossa hyvin toiminut esiintymistyylinsä ollut enää vakuuttava. Kaltenborn lopetti säännölliset radioesiintymiset vuonna 1955.

## Lähteet
Carsey-Werner

**Carsey-Werner Productions** on yhdysvaltalaisten Marcy Carseyn ja Tom Wernerin 1980-luvun alussa perustama televisiotuotantoyhtiö. Yhtiön tuottamia televisiosarjoja ovat muun muassa komediat Kolmas kivi auringosta, Bill Cosby Show, Cybill, Perhe paketissa ja 70's Show. Carsey-Wernerin tuottamia ohjelmia esitetään yli 175 eri maassa ja ne ovat saaneet yli 20 Emmy-palkintoa ja kymmenen Golden Globea.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Carsey-Wernerin kotisivut
Surianaceae

**Surianaceae** on pieni kasviheimo, joka kuuluu koppisiemenisten Fabales-lahkoon eli samaan lahkoon, johon kuuluvat myös muun muassa hernekasvit (Fabaceae).

## Tuntomerkit
Heimon kasvit ovat puuvartisia kasveja, joissa on kivisoluja. Lehdet sijaitsevat spiraalimaisesti tai kahdessa rivissä ja ovat tavallisesti korvakkeellisia ja yksinkertaisia. Kukinto on viuhkomainen ja sijaitsee tavallisesti varren haaran päässä. Kukkaperät ovat nivelikkäitä, ja kukissa on toisinaan tyvestään yhteen kasvanut verhiö ja tavallisesti teriö, joka on kierteinen ja toisinaan lyhytkyntinen. Hetiö on tavallisesti obdiplostemoninen (kahtena kiehkurana, ulkokiehkuran heteet kohdakkain terälehtien kanssa). Kukassa ei ole mesiäistä, mutta suvussa *[[Recchia]]* on mettä erittävä gynofori (sikiäimen kannatin). Sikiäin koostuu yhdestä viiteen erillisestä emilehdestä, joissa kussakin on tyveen kiinnittyvä eli gynobaasinen vartalo; luotit ovat nuijamaisia tai pallomaisia. Siemenaiheet ovat liman ympäröimiä ja yksikalvoisia, ja niitä on kussakin emissä 1–5. Hedelmä on verhiön suojaama marja, luumarja tai pähkinä; hedelmäseinässä on kivisoluja. Siemenessä ei ole endospermiä ja alkio on käyrä tai poimuttunut.

## Levinneisyys
Heimo kasvaa pääasiassa Australiassa, mutta *[[Recchia]]* on meksikolainen. *[[Suriana maritima]]* kasvaa kaikkialla tropiikin rannikoilla.

## Luokittelu
Heimossa on viiteen sukuun kuuluvat kahdeksan lajia. Lähin sukulaisheimo on linnunruohokasvit (Polygalaceae). Cronquist (1981) vei heimon suvut kvassiakasveihin (Simaroubaceae), joita hän piti Rosales-lahkoon kuuluvina (nyt lahkossa Sapindales). Takhtajan (1997) taas sisällytti ne omana heimonaan lahkoon Rutales (nykyään Sapindales).

### Suvut
Surianaceae-heimon suvut ovat:
* *[[Cadellia]]* F.Muell.
* *[[Guilfoylia]]* F.Muell.
* *[[Recchia]]* Moc. & Sesse ex DC. (synonyymi: *Rigiostachys* Planch.)
* *[[Stylobasium]]* Desf.
* *[[Suriana]]* L.

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, heinäkuu 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Flora of China: http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=2&taxon_id=20299
Sanattomia tunteita

**Sanattomia tunteita** (*Johnny Belinda*) on Jean Negulescon ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1948. Se pohjautuu Elmer Harrisin näytelmään. Elokuvassa Jane Wyman näyttelee kuuromykkää Belindaa, joka asuu maatilalla yhdessä isänsä ja tätinsä kanssa. Uusi lääkäri Lew Ayres päättää opettaa Belindalle viittomakieltä helpottaakseen hänen elämäänsä.

Wyman sai roolistaan parhaan naispääosan Oscar-palkinnon. Lisäksi elokuva oli ehdolla kymmenessä muussa kategoriassa.

## Roolit

## Uusintaversio
Vuonna 1982 ensiesitettiin tarinasta kehnona pidetty televisioelokuva, jonka on ohjannut Anthony Page. Se julkaistiin Suomessa VHS-videona.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 

*
William Dieterle

**William Dieterle** (15. heinäkuuta 1893 Ludwigshafen am Rhein, Saksa – 9. joulukuuta 1972 Ottobrunn) oli saksalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän aloitti teatterinäyttelijänä Saksassa ja Sveitsissä ja suoritti elokuvadebyyttinsä vuonna 1913. Dieterle näytteli muun muassa Paul Lenin ohjaamassa elokuvassa *[[Das Wachsfigurenkabinett]]* (1924) ja  F. W. Murnaun Faustissa (1926). Dieterle aloitti elokuvien ohjaamisen Saksassa ollessaan ja siirtyi Hollywoodiin, Yhdysvaltoihin vuonna 1930. Hänen Yhdysvalloissa ohjaamiaan elokuvia ovat muun muassa *[[Kesäyön unelma (vuoden 1935 elokuva)|Kesäyön unelma]]* (1935), *[[Emile Zolan elämä]]* (1937) ja *[[Notre Damen kellonsoittaja (vuoden 1939 elokuva)|Notre Damen kellonsoittaja]]* (1939). Dieterle palasi Eurooppaan 1950-luvun lopulla ja ohjasi elokuvia Saksassa ja Italiassa.

## Lähteet
Richard Diamond, Private Detective

**Richard Diamond, Private Detective** (televisiossa myös **Call Mr. D**) oli yhdysvaltalainen rikossarja, jota esitettiin radiossa 1949–1954 ja televisiossa 1957–1960. Newyorkilaista yksityisetsivä Richard Diamondia esitti radiossa Dick Powell ja televisiossa David Janssen.

## Radio

Radioversion jaksot käsikirjoitti ja ohjasi sarjan luoja Blake Edwards, joka myöhemmin tuli tunnetuksi muun muassa Vaaleanpunainen pantteri -elokuvien ohjaajana. Tuottajana toimi nimiroolin esittäjä Dick Powell. Sarjan muita vakionäyttelijöitä olivat poliisiluutnantti Walt Levinsonia esittänyt Ed Begley, Virginia Gregg, joka näytteli Diamondin tyttöystävää Helen Asheria ja Wilms Herbert, joka esitti sekä poliisikersantti Otisia että Helenin hovimestaria Francisia.

## Televisio

*Richard Diamondin* siirtyessä televisioon pääosaa esittämään tuli David Meyer, joka tuottajana toimineen Powellin neuvosta muutti sukunimensä Jansseniksi. Tuotantoyhtiönä oli Powellin osin omistama Four Star Productions. Sarjan kahden ensimmäisen tuotantokauden vakionäyttelijöihin kuului Regis Toomey, joka esitti Dennis "Mac" McGoughia. Kolmannella tuotantokaudella sarjan tapahtumapaikka siirtyi New Yorkista Los Angelesiin, jossa uusina hahmoina mukaan tulivat Barbara Bainin näyttelemä tyttöystävä Karen ja Mary Tyler Mooren näyttelemä puhelinvastauspalvelun Sam. Samin kasvoja ei koskaan näytetty televisiosarjassa, ja kun Moore kertoi roolistaan ja poseerasi TV Guide -lehdessä hänet korvattiin kesken kolmannen tuotantokauden Roxane Brooksilla.

Vierailevina näyttelijöinä sarjassa esiintyivät muun muassa Jack Albertson, Joey Bishop, Dan Blocker, Charles Bronson, Jack Cassidy, James Coburn, DeForest Kelley, Keye Luke, Vic Morrow, Mort Sahl ja Lee Van Cleef.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Radiosarjan jaksoja MP3-muodossa Internet Archivessa 
* The Digital Deli Too: The Richard Diamond, Private Detective Radio Program
David Copperfield (vuoden 1935 elokuva)

**David Copperfield** (*The Personal History, Adventures, Experience, & Observation of David Copperfield the Younger*) on George Cukorin ohjaama Charles Dickensin samannimiseen romaaniin pohjautuva yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1935. David Copperfieldia nuorena näytteli Freddie Bartholomew ja aikuisena Frank Lawton.

Elokuva oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi kolmessa eri kategoriassa, mutta se jäi ilman palkintoa.

*[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

## Roolit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Richard Boone

**Richard Boone** (18. kesäkuuta 1917 Los Angeles, Kalifornia – 10. tammikuuta 1981 St. Augustine, Florida) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Boone palveli toisessa maailmansodassa, jonka jälkeen hän opiskeli näyttelemistä newyorkilaisessa The Actors Studiossa. Boone teki Broadway-debyyttinsä 31-vuotiaana, ja vuonna 1951 hän solmi elokuvasopimuksen 20th Century Foxin kanssa. Boonen Foxille tekemiin elokuviin kuuluu muun muassa vuonna 1953 valmistunut *[[Näin hänen kuolevan]]*, jossa hän näytteli Pontius Pilatuksen roolin. Vuosina 1957–1963 Boone näytteli suositussa television lännensarjassa *[[Have Gun, Will Travel]]*. Sitä seurasi lyhytikäiseksi jäänyt antologiasarja *The Richard Boone Show*, jonka jälkeen Boone palasi takaisin elokuvarooleihin. Boone kuoli kurkkusyöpään 63-vuotiaana.

## Valikoitu filmografia

* *[[Näin hänen kuolevan]]* (*The Robe*, 1953)
* *[[Alamo (vuoden 1960 elokuva)|Alamo]]* (*The Alamo*, 1960)
* *[[Yö ilman armoa]]* (*The Night of the Following Day*, 1968)
* *[[Revolverimies]]* (*The Shootist*, 1976)
* *[[Syvä uni (vuoden 1978 elokuva)|Syvä uni]]* (*The Big Sleep*, 1978)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Clem Beauchamp

**Clem Beauchamp** (26. elokuuta 1898 Bloomfield, Iowa – 14. marraskuuta 1992 Santa Rosa, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja tuotantopäällikkö. Näyttelijänä hän esiintyi pikkurooleissa nimellä Jerry Drew. Beauchamp sai parhaan avustavan ohjaajan Oscar-palkinnon vuoden 1935 elokuvasta *[[Bengalin sankarit]]* ja oli ehdolla seuraavana vuonna samassa kategoriassa elokuvasta *[[Viimeinen mohikaani (vuoden 1936 elokuva)|Viimeinen mohikaani]]*. Beauchampin puoliso oli Hal Roachin komedioissa näytellyt Anita Garvin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
The Phil Harris-Alice Faye Show

**The Phil Harris-Alice Faye Show** oli yhdysvaltalainen radiossa esitetty tilannekomediasarja, jonka pääosia esittivät aviopari Phil Harris ja Alice Faye. Sarjaa esitti NBC vuosina 1948–1954, ja sitä edelsi 1946–1948 esitetty *Fitch Bandwagon*. Sarjan sponsorina toimi sen alkuaikoina Rexall-apteekkiketju ja vuodesta 1951 alkaen RCA.

Harris ja Faye näyttelivät sarjassa omilla nimillään ja heidän roolihahmonsa perustuivat heidän todelliseen elämäänsä, vastaavasti kuin Ozzie ja Harriet Nelson olivat aiemmin tehneet omassa tilannekomediassaan *[[The Adventures of Ozzie and Harriet]]*. Harrisin ja Fayen tyttäriä Alice junioria ja Phyllisiä näyttelivät Jeanine Roose ja Anne Whitfield. Sarjan muihin näyttelijöihin kuului muun muassa ohjelmaa sponsoroivan Rexallin edustajaa esittänyt Gale Gordon, jonka tehtävänä oli "salaa" mainostaa vuorosanoissaan Rexallia. Koska Harris ja Faye olivat molemmat tunnettuja laulajia jokainen jakso sisälsi myös kaksi musiikkinumeroa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''The Phil Harris-Alice Faye Show'n'' jaksoja ladattavissa MP3-muodossa
Mary Miles Minter

**Mary Miles Minter** (synt. **Juliet Reilly**, myöh. **Juliet Shelby**, 25. huhtikuuta 1902 Shreveport, Louisiana – 4. elokuuta 1984 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti näyttelemisen kiertävässä näyttelijäseurueessa jo lapsena, myöhemmin kertomansa mukaan vastoin tahtoaan. Debyyttinsä New Yorkissa Shelby teki vuonna 1909 näytelmässä *A Fool There Was* ja varsinaisen läpimurtonsa hän teki kahta vuotta myöhemmin Dustin Farnumin vastanäyttelijänä sisällissotaan sijoittuvassa näytelmässä *The Littlest Rebel*.

Elokuvadebyyttinsä Shelby teki vuonna 1912 elokuvassa *The Nurse*. Shelby joutui ongelmiin alaikäisten teatterinäyttelijöiden käyttöä valvovan järjestön kanssa, joten hän äitinsä muutti tyttärensä nimen vanhemman kuolleen sukulaisen mukaan Mary Miles Minteriksi. Minter teki ennen elokuvauransa päättymistä 1923 yli 50 elokuvaa. Ura päättyi vuonna 1922 tapahtuneeseen yhä selvittämättä olevaan elokuvaohjaaja William Desmond Taylorin murhaan ja siihen liittyviin spekulointeihin. Minter sanoi myöhemmin rakastaneensa Tayloria koko elämänsä ajan ja yhtenä mahdollisena syyllisenä murhaan pidetään Minterin äitiä Charlotte Shelbya. Myöhempinä vuosinaan Minter avioitui kiinteistövälittäjän kanssa ja hän itsekin toimi samalla alalla. Minter on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.

## Lähteet
Bengalin sankarit

**Bengalin sankarit** (*The Lives of a Bengal Lancer*) on Henry Hathawayn ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1935. Clem Beauchamp sai *Bengalin sankareista* parhaan avustavan ohjaajan Oscar-palkinnon. Lisäksi elokuva oli ehdolla kuudessa muussa kategoriassa, joiden joukossa olivat muun muassa parhaan elokuvan ja parhaan ohjaajan palkinnot.

*[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat *Bengalin sankarit* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

## Juoni
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Intiaan ja sen päätähtenä on Gary Cooper, joka esittää luutnantti McGregoria, jonka komppaniaan saapuu kaksi uutta upseeria, luutnantit Forsythe (Franchot Tone) ja Donald Stone (Richard Cromwell), jonka isä on saman varuskunnan komentaja eversti Tom Stone (Guy Standing). Välttääkseen epäilykset poikansa suosimisesta eversti Stone tuskin huomaa poikaansa, joka katkeroituu isäänsä ja armeijaan. Luutnantti Stone joutuu kapinallisten kaappaamaksi ja koska eversti Stone kieltäytyy lähettämästä joukkoja pelastamaan poikaansa, lähtevät McGregror ja Fortesque oma-aloitteisesti pelastusretkelle.

## Roolit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Reschensola

**Reschensola** (, ) on 1&nbsp;504 metriä korkea sola Alpeilla Itävallan ja Italian rajalla. Solan korkein kohta on Italian puolella; valtionrajalla korkeus on noin 1&nbsp;450 metriä. Solan kautta kulkee maantie (Itävallan tie B180, Italian tie SS40).

## Hydrologia
Reschensola yhdistää pohjoisen Innjoen laakson eteläiseen Adigejoen laaksoon ja on siten Alppien päävedenjakajalla. Solasta pohjoiseen virtaa pieni puro Stille Bach, joka laskee Inniin. Inn laskee edelleen Tonavan kautta Mustaanmereen. Solan eteläpuolella on vuonna 1949 rakennettu tekojärvi Reschensee  eli Lago di Resia , jonka laskujoki Adige () laskee Adrianmereen. Adigen alkulähde (, ) on solan itäpuolisilla vuorilla.

## Vuoristo
Sola erottaa Reettiset Alpit lännessä Ötztalin Alpeista idässä. Pari kilometriä solasta länteen sijaitsee Piz Lad, jolla yhtyvät Itävallan, Italian ja Sveitsin rajat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Today (BBC Radio 4)

**Today** on BBC Radio 4:n aamuisin esittävä uutis- ja ajankohtaisohjelma. Ohjelma alkaa arkisin kello kuudelta ja se kestää kolme tuntia. Lauantain kaksituntiset lähetykset alkavat kello seitsemän. *Todayn* ensimmäinen lähetys tapahtui BBC Home Servicellä 28. lokakuuta 1957. Nykyään ohjelma tavoittaa viikoittain keskimäärin runsaat kuusi miljoonaa kuulijaa. *Todayn* nykyisistä juontajista pisimpään tehtävässään on toiminut vuonna 1987 aloittanut John Humphrys.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Todayn'' kotisivut
Antwerpenin piiritys (täsmennyssivu)

Antwerpeniä on piiritetty ja valloitettu useita kertoja:

* Antwerpenin ryöstö, 1576 – kahdeksankymmenvuotinen sota
* Antwerpenin piiritys, 1584–1585 – kahdeksankymmenvuotinen sota
* Antwerpenin piiritys, 1914 – ensimmäinen maailmansota
Ruandan sisällissota (1959–1961)

**Ruandan sisällissota** käytiin vuosina 1959–1961 Ruandassa. Sodassa olivat vastakkain hutut ja tutsit.

Ruanda oli alun perin osa Saksan Itä-Afrikkaa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Belgia sai Ruandan ja Burundin alueet hallittavakseen Kansainliiton mandaattialueena. Toisen maailmansodan jälkeen Ruanda ja Burundi muodostivat YK:n alaisen Ruanda-Urundin huoltohallintoalueen, jota Belgia hallinnoi edelleen. Alueella olivat vallassa tutsit, vaikka he olivatkin vähemmistö alueen väestössä. Belgia myönsi alueelle itsehallinnon 1950-luvun lopulla. Alueen väestön alistettu enemmistö, hutut, kuitenkin koki, että heillä ei ollut tarpeeksi valtaa ja marraskuussa 1959 hutut aloittivat kapinan tutseja vastaan. Seurasi sisällissota, jossa twat tukivat tutseja. Sota oli enimmäkseen veristä heimosodankäyntiä ja se päättyi hutujen voittoon.

Ruandalaiset äänestivät kuningasvallan tulevaisuudesta YK:n valvomassa kansanäänestyksessä vuonna 1961. Yli 80 % äänestäjistä kannatti monarkiasta luopumista ja tutsi-kuningas syrjäytettiin. Ruandasta tuli tasavalta ja yli 150&nbsp;000 tutsia pakeni maasta.

Ruanda itsenäistyi vuonna 1962. Taistelut jatkuivat vuonna 1963, kun maastapaenneet tutsit hyökkäsivät Ruandaan. Hutut torjuivat hyökkäyksen ja tappoivat hyökkäyksen seurauksena monia tutseja. Hutut torjuivat tutsien hyökkäyksen myös vuonna 1964.

## Lähteet
*
Viikinkien hyökkäykset Englantiin

**Viikingit tekivät hyökkäyksiä Englantiin** vuosina 793–1016.

Vuonna 1016 tanskalainen viikinki Knuut Suuri nousi Englannin kuninkaaksi.

## Ensimmäiset hyökkäykset (793–870)
Ensimmäinen tunnettu viikinkien hyökkäys Englantiin tapahtui vuonna 793, kun norjalaiset ryöstivät Lindisfarnen luostarin.

## Alfred Suuren aika (871–899)

## Myöhemmät hyökkäykset (899–1016)
Englannin kuningas Alfred Suuren seuraajat yrittivät vuoden 899 jälkeen vallata pikku hiljaa takaisin tanskalaisten hallitseman *[[danelagen]]in* alueen. Danelagen käsitti noin kolmanneksen Englannista. Englannin kuningas Edvard Vanhempi hävisi tanskalaisille East Angliassa vuonna 902, mutta voitti Northumbrian tanskalaiset vuonna 910 Tettenhallin taistelussa. Vuonna 918 hän voitti Tempsfordin taistelun ja tappoivat Tempsfordin tanskalaispäällikön. Tämän jälkeen koko East Anglia oli valloitettu.

Englantilaiset valtasivat Yorkin takaisin vuonna 927. Vallatakseen tanskalaisten menettämät alueet takaisin Dublinin viikingit tekivät liiton skottien ja Strathclyden britonien kanssa. Joukot hyökkäsivät Englantiin tavoitteenaan syrjäyttää Englannin kuningas Athelstan. Joukot valtasivat Yorkin takaisin, mutta hävisivät Brunanburhin taistelun vuonna 937. Voitto varmisti Athelstanin ylivallan Englannissa.

Viikingit tekivät uusia voimakkaita hyökkäyksiä vuodesta 980 lähtien. Hyökkäykset kohdistuivat erityisesti Lontoon lähelle. Viikinkien retkikunnat olivat muuttuneet suuremmiksi ja entistä ammattimaisemmiksi. Englannin heikko kuningas Ethelred Neuvoton ei kyennyt vastustamaan viikinkejä. Ethelred yritti päästä eroon viikingeistä maksamalla viikingeille pakkoveron, *[[danegeld]]in* eli tanskalaisrahan. Rahat eivät kuitenkaan auttaneet, sillä viikingit käyttivät ne uusien retkien järjestämiseen. Vuonna 991 norjalaiset viikingit voittivat Maldonin taistelun. Ethelred maksoi 21&nbsp;000 punnan tanskalaisrahan ja pakeni Normandiaan. Tanskalaiset hyökkäsivät Lontooseen vuosina 994 ja 1002, jolloin heille maksettiin 24&nbsp;000 punnan tanskalaisraha. Vuonna 1002 Ethelred järjesti Pyhän Bricen päivän verilöylyn, jossa murhattiin Englannin tanskalaissyntyisiä asukkaita. Vuonna 1011 viikingit ryöstivät Canterburyn ja tappoivat arkkipiispan. Tanskan kuningas Knuut Suuri hyökkäsi Englantiin vuonna 1015. Ethelred kuoli vuonna 1016 ja uudeksi kuninkaaksi nousi hänen poikansa Edmund Rautakylki, joka jatkoi taistelua viikinkejä vastaan. Edmund hävisi Assandunin taistelun, jonka jälkeen Knuut sai haltuunsa danelagin alueen ja Mercian. Vuoden 1016 lopussa Edmund kuitenkin kuoli ja Knut nousi Englannin kuninkaaksi. Tanskalaisvalta jatkui Englannissa vuoteen 1042 asti.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
Reto Müller

**Reto Müller** (s. ) on sveitsiläinen jääkiekkoilija.

Müller pelasi SC Rapperswil-Jonan A-junioreissa vuosina 2002–2006. Kaudella 2005–06 hän pääsi pelaamaan Rapperswil-Jonan edustusjoukkueessa Sveitsin pääsarja Nationalliga A:ta. Müller jatkoi joukkueessa kauteen 2007–08 asti, jolloin hän siirtyi kesken kauden Nationalliga B:n EHC Vispiin, ja sieltä edelleen EHC Churiin. Müller pelasi kaudella 2008–09 EHC Baselissa.

## Tilastot

## Lähteet
* 
* hockeyfans.ch - Reto Müller 

### Viitteet