open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Monotype Imaging

**Monotype Imaging Holdings Inc** on yhdysvaltalainen yritys, joka on erikoistunut digitaaliseen painamiseen sekä kirjaintyyppien suunnitteluun ja myyntiin.

Yritys perustettiin 1897 nimellä Lanston Monotype Company, ja se kehitti kohopainoa varten Tolbert Lanstonin suunnitteleman Monotype-latomakoneen. Lanston lisensoi patentoimansa teknologian Englantiin perustetulle tytäryhtiölle 1800-luvun lopussa. Philadelphiassa toiminut Lanston Monotype Company ja Englannin tytäryhtiö erosivat lopulta erillisiksi yrityksiksi, ja Englannin tytäryhtiö omaksui nimekseen Monotype. 1900-luvun alussa yritys toimi nimellä Monotype Corporation, joka listautui Lontoon pörssiin vuonna 1936. Latomakoneidensa tueksi Monotype kehitti laajan kirjaintyyppien kokoelman, jotka julkaistiin aluksi metallikirjakkeina. Niistä suurin osa on siirretty digitaaliseen muotoon ja on nykyisin yleisessä käytössä.

Vuonna 1998 Agfa-Compugraphic osti Monotypen muodostaakseen Agfa-Monotype Corporationin. Siitä muodostui sittemmin Monotype Imaging. 

## Lähteet
Helmi Liukkonen

**Helmi Tellervo Liukkonen-Seilo** (12. elokuuta 1907 Helsinki – 23. elokuuta 1969) oli suomalainen oopperalaulaja.

## Elämä ja ura
Helmi Liukkosen vanhemmat olivat liikemies Abraham Liukkonen ja Alma Korhonen. Hän kävi Helsingin konservatorion 1923–1927 ja opiskeli yksityisesti laulua Maikki Järnefeltin ja Väinö Lehtisen johdolla. 1930-luvun alussa Liukkonen teki opintomatkoja Itävaltaan ja Italiaan. Liukkosella oli kiinnitys Suomalaiseen oopperaan 1929–1935. Hän esiintyi muun muassa teoksissa *Santuzza*, *[[Turandot]]*, *[[Tosca]]* ja *[[Aida]]*. Vuonna 1934 Liukkonen vieraili Malmössä ja Lontoossa.

Liukkonen toimi Lohjan Musiikkiopiston opettajana 1960-luvulla.

Helmi Liukkonen avioitui oopperalaulaja Martti Seilon kanssa 1936.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Encore: Helmi Liukkonen
Australiankulkusirkka

**Australiankulkusirkka** (*Chortoicetes terminifera*) on heinäsirkkojen (Acridae) heimoon kuuluva kulkusirkkalaji. Se on merkittävä tuholainen maanviljelyssä ja voi tuottaa useita sukupolvia vuoden aikana. Laji munii kerralla miljoonia munia. Australiankulkkusirkkoja tavattiin erityisen paljon Etelä-Australiasta viimeksi vuonna 2010. Aikuiset koiraspuoliset sirkat ovat 20–30, naaraat jopa 30–45 millimetrin mittaisia.

## Lähteet
Baccalaureus

**Baccalaureus** (latinaa, , ) on useissa ranskan- ja romaniankielisissä maissa järjestettävä ylioppilastutkinto, joka on käytössä ainakin Algeriassa, Kamerunissa, Marokossa, Moldovassa, Ranskassa, Romaniassa, Senegalissa ja Tunisiassa. Espanjassa vastaava tutkinto tunnetaan nimellä *bachillerato*.

Tutkintoa ei tule sekoittaa Belgiassa ja Kanadassa käytettyyn nimitykseen *baccalauréat*, jolla tarkoitetaan alempaa korkeakoulututkintoa. Venäjällä käytössä oleva vastaava nimitys on бакалавр (*bakalavr*; vrt. esim. kandidaatin tutkielma = бакалаврская работа, *bakalavrskaja rabota*).

## Historia
Termi *baccalaureus* on peräisin eteläisestä Ranskasta, jossa se tarkoitti maanomistajaa ja myöhemmin myös ritareita ja aatelisia. 1200-luvulta baccalaureus oli eräs alemmista yliopistotutkinnoista. Ensimmäiset tutkintosäädökset muodostettiin vuonna 1252 Pariisissa. Ansaitakseen nimityksen *"Baccalaureus"* oli suoritettava 4–5 vuoden opinnot filosofian alalla. Myöhemmin tutkinto otettiin  käyttöön muidenkin alojen tiedekunnissa. Tältä ajalta on peräisin tutkinnon merkitys korkea-asteen tutkintona joissakin maissa. Ajan saatossa baccalaureus muuttui yliopiston pääsykokeeksi ja siirtyi edelleen lukion lopussa suoritettavaksi ylioppilastutkinnoksi.
Wilfred Pallott

**Wilfred James Pallot** (5. marraskuuta 1884 – 7. marraskuuta 1957) oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän pelasi Lontoon kesäolympialaisissa 1908 Walesin joukkueessa, joka voitti turnauksessa pronssia.

## Lähteet
Iso Majaslampi

**Iso Majaslampi** () on Uudellamaalla luoteisessa Espoossa Velskolan lähellä sijaitseva järvi. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Velskolan kaupunginosassa. Helsingin kantakaupunki sijaitsee noin 25 kilometriä Isosta Majaslammesta kaakkoon.

## Maantietoa
Iso Majaslampi on 600 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 6,3 hehtaaria. Se on muodostunut kallioiselle ylängölle. Etelärannassa on jyrkänne. Sinnä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä . Sen naapurijärviä ovat Pieni Majaslampi pohjoisessa ja Pöksynhaara lännessä. Saarijärvi sijaitsee muutama sata metriä Isosta Majaslammesta pohjoiseen. Ison Majaslammen ja Saarijärven välissä on Espoon korkein kohta eli Mustakorvenkallio. Järvi on autio.

## Luontoarvoja
Se sijaitsee Nuuksion kansallispuistossa.

## Vesistösuhteet
Iso Majaslampi sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueessa (vesistöaluetunnus 81), jonka Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 93 metriä mpy (N2000).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Paikkatietoalusta: Iso Majaslampi
György Sebők

**György Sebők** (2. marraskuuta 1922 Szeged – 14. marraskuuta 1999 Bloomington, Indiana) oli unkarilainen pianisti, joka tuli tunnetuksi etenkin kamarimusiikin esittäjänä ja säestäjänä. Hän saavutti suuren arvostuksen myös pedagogina.

Sebők piti ensimmäisen resitaalinsa pianistina 11-vuotiaana ja pääsi Franz Liszt -musiikkiakatemiaan 16-vuotiaana. Hänen opettajiensa joukossa olivat Zoltán Kodály ja Leo Weiner. Toisen maailmansodan jälkeen hän konsertoi Unkarissa, Neuvostoliitossa ja muissa Itä-Euroopan maissa. Vuonna 1949 Sebők sai paikan musiikin professorina Budapestin Béla Bartók -konservatoriosta. Unkarin kansannousun (1956) aikana maasta poistuminen mahdollistui, joten Sebők lähti ensin Itävaltaan ja asettui sitten Pariisiin. Hänelle myönnettiin *Grand Prix du Disc* vuonna 1957 yhdestä ensimmäisistä levytyksistään Länsi-Euroopassa.

Dekaani Wilfred Bainin kutsusta Sebők liittyi vuonna 1962 Indianan yliopiston musiikkikoulun henkilökuntaan. Hänen ystävänsä, sellisti Janos Starker työskenteli siellä jo. Hän teki usein yhteistyötä Starkerin kanssa myös resitaaleissa. Opetusurallaan Sebők pääsi muun muassa vierailevaksi professoriksi Berliinin taideyliopistoon ja henkilökunnan elinikäiseksi jäseneksi Toho Gakuen -musiikkikouluun (Tokio). Hän piti mestarikursseja Kanadan Banff Centressa vuosina 1973–96 ja teki Sveitsin Ernenistä kansainvälisen mestarikurssien keskuksen. Ernenin mestarikurssit vakiintuivat nimellä Ernen Musikdorf, jonka taiteellisena johtajana Sebők toimi vuoteen 1987.

Sebők sai Unkarin hallituksen ansioristin, ja vuonna 1996 hänestä tuli Ranskan Ordre des Arts et des Lettres'n *Chevalier*.

## Lähteet
Guadalupe

**Guadalupe** on Meksikon hallinnossa oleva tuliperäinen saari Tyynellämerellä. Se kuuluu hallinnollisesti Baja Californian osavaltioon, ja Guadalupella puhutaankin virallisena kielenä espanjaa. Vuonna 2014 Guadalupen väkiluku oli alle 150.

Kaikkien aikojen kuumin Guadalupella mitattu lämpötila on 35,0 celsiusastetta ja kaikkien aikojen kylmin 0,9 astetta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aurimas Didžbalis

**Aurimas Didžbalis** (s. 13. kesäkuuta 1991 Kaunas) on liettualainen painonnostaja ja olympiamitalisti. Didžbalis saavutti pronssia Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 94 kg luokassa. Hän on ollut MM-kilpailuissa parhaimmillaan toinen vuonna 2014. Hän oli alun perin vuonna 2014 kolmas, mutta kazakstanilainen Vladimir Sedov hylättiin dopingrikkomuksen takia. Vuonna 2017 Didžbalis sijoittui alun perin toiseksi, mutta hän menetti mitalin dopingrikkomuksen takia. Euroopan-mestaruuden Didžbalis voitti vuonna 2015. Pronssia hänellä on EM-kisoista Kazanista vuodelta 2011 ja Splitistä vuodelta 2017.

Didžbalis on kärynnyt kahdesti urallaan dopingista. Ensimmäisen kerran hän kärysi vuonna 2012, jolloin häneltä evättiin pääsy Lontoon olympialaisiin. Hän kärysi tuolloin dehydrokloorimetyylitestosteronin käytöstä ja sai IWF:ltä kahden vuoden kilpailukiellon. Vuonna 2018 hän kärysi S-22-aineen (anabolinen steroidi) käytöstä. Hänet oli testattu vuoden 2017 MM-kilpailujen yhteydessä. IWF antoi hänelle tuolloin kuuden vuoden kilpailukiellon.

## Lähteet
Jättisinililja

**Jättisinililja** (*Scilla latifolia*) on parsakasvien heimoon kuuluvan kevättähtien (*Scilla*) suvun sipulikasvi, jota kasvaa Kanariansaarilla ja Marokossa.

## Kuvaus
### Sipuli, lehdet ja varsi
Jättisinililjan sipuli on noin 6 senttimetriä halkaisijaltaan. Sen korkeus on noin 40–45 senttimetriä. Jättisinililjan leveät lehdet kasvavat tyviruusukkeessa. Lehtien leveys on noin 8 senttimetriä.

### Kukat ja hedelmä
Jättisinililja kukkii marras-joulukuussa. Sen violetinsiniset kukat ovat tiheässä terttumaisessa kukinnossa. Kukinto on noin kolmanneksen kukkavarren pituudesta. Hedelmät ovat pyöreitä pallomaisia. Aluksi vihreitä mutta muuttuvat oransseiksi myöhemmin. Siemenet ovat pieniä ja mustia.

## Kasvupaikat ja levinneisyys
Jättisinililja kasvaa Kanariansaarilla, Marokossa ja Länsi-Saharan alueella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* 
*
Philippe Myers

**Philippe Myers** (s. 25. tammikuuta 1997 Moncton) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-seura Tampa Bay Lightningia. Myers laukoo oikealta. Hän on pelannut ammattilaistasolla vuodesta 2017 lähtien. Myers pelasi Kanadan maajoukkueessa MM-kilpailuissa 2019 ja voitti hopeaa.

## Ura
Myers siirtyi QMJHL-liigasta AHL:ään kaudeksi 2017-18. AHL:n Lehigh Valley Phantomsista Myers siirtyi Philadelphian organisaatioon. Kaudella 2018-19 Myers pelasi Philadelphiassa 21 ottelua ja sai 2 tehopistettä.

Joulukuussa 2020 Myers teki Flyersin kanssa kolmevuotisen ja yhteensä 7,65 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Heinäkuussa 2021 Flyers kauppasi Myersin Nashville Predatorsiin osana pelaajakauppaa jossa Flyersiin siirtyi Ryan Ellis.

Heinäkuussa 2022 Predators kauppasi Myersin ja Grant Mishmashin Tampa Bay Lightningiin vaihdossa Ryan McDonaghiin.

Elokuussa 2022 Myers teki Lightningin kanssa yksivuotisen ja 1,4 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

## Lähteet
John Porter

**John Porter** voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

## Poliitikot
* John Porter (1300-luku), englantilainen poliitikko, portreeve
* John Porter (1790–1874), yhdysvaltalainen poliitikko
* John Porter (fl. 1810-luku), pennsylvanialainen poliitikko
* John Clinton Porter (1871–1959), Kalifornialainen poliitikko, Los Angelesin pormestari
* John K. Porter (1819–1892), yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko New Yorkista
* John K. Porter (1828–1897), wisconsinilainen maanviljelijä ja lainsäätäjä
* John W. Porter (1860–1941), wisconsinilainen poliitikko
* John E. Porter (1935–2022), yhdysvaltalainen poliitikko

## Muut
* John Porter (1904–1997), kanadalainen jääkiekkoilija
* John Porter (s. 1961), skotlantilainen jalkapalloilija
* John Addison Porter (1822–1866), yhdysvaltalainen kemisti ja Kalevalan kääntäjä
* John K. Porter (1819–1892), yhdysvaltalainen lakimies
* John Porter (s. 1947), brittiläinen muusikko
John Porter (jääkiekkoilija)

**John Chester Porter** (21. tammikuuta 1904 Toronto, Ontario – 6. elokuuta 1997 Toronto, Ontario) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi vuoden 1928 talviolympialaisissa Kanadan maajoukkueessa ja voitti olympiakultaa. Porter kuoli vuonna 1997 Torontossa 93 vuoden ikäisenä.

## Lähteet
Leichtes Kampfgeschwader 44

**Leichtes Kampfgeschwader 44** (LeKG 44), oli Saksan ilmavoimien vuonna 1960 nimellä Aufsklärungsgeschwader 53:na perustettu ja 1975 lakkautettu kevyt pommituslennosto, joka oli sijoitettu Leipheimin lentotukikohtaan.

## Historia
Aufsklärungsgeschwader 53 perustettiin 1. lokakuuta 1960 Erdingin lentotukikohdassa liitettynä Luftwaffengruppe Südiin. Lennosto siirrettiin 5. toukokuuta 1962 Ulmin lähelle valmistuneeseen Leipheimin lentotukikohtaan. Se nimettiin 1. kesäkuuta 1965 uudelleen Leichtes Kampfgeschwader 44:ksi.

Lennoston kalustona olivat Fiat G.91 -koneet, kunnes se lakkautettiin 30. kesäkuuta 1975.

## Komentajat
Aufklärungsgeschwader 53:n komentajina olivat:
*eversti Wolfgang von Bergh 1961 - 1963
*eversti Herber Spohr 1963 - 1965

Leichtes Kampfgeschwader 44:n komentajina olivat
*eversti Herber Spohr 1965 - maaliskuu 1971
*eversti Horst Jungkurth huhtikuu 1971 - 1975

## Lähteet
Kirjokäärmeenpää

**Kirjokäärmeenpää** (*Channa ornatipinnis*) on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Ralf Britz kuvaili lajin tieteelle vuonna 2008.

## Ulkonäkö ja koko
Kirjokäärmeenpään pohjaväritys on tumma. Kyljissä on mustia laikkuja. Pisin tavattu yksilö oli 20,5 senttimetrin mittainen.

## Elinympäristö ja levinneisyys
Laji elää trooppisissa, yli 23 celsiusasteen lämpöisissä olosuhteissa. Sitä tavataan ainoastaan Aasian Myanmarissa.

## Lähteet
Aurimas Lankas

**Aurimas Lankas** (s. 7. syyskuuta 1985 Šiauliai) on liettualainen meloja ja olympiamitalisti. Lankas saavutti pronssia Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kajakkikaksikon 200 metrin kilpailussa Edvinas Ramanauskasin kanssa. Lankas on saavuttanut EM-pronssia vuosina 2014 ja 2015. Kummatkin EM-mitalit ovat tulleet kajakkikaksikon 200 metrin kilpailussa Ramanauskasin kanssa.

## Lähteet
Inbar Lavi

**Inbar Lavi** (; s. 27. lokakuuta 1986 Ramat Gan, Israel) on israelilainen näyttelijä, joka tunnetaan rooleistaan televisiosarjoissa *[[Katujen kasvatti]]*, *[[Pako]]*, *[[Imposters]]* ja *[[Lucifer (televisiosarja)|Lucifer]]*.

Lavin sukujuuret ovat hänen äitinsä puolelta sefardijuutalaiset ja isänsä puolelta aškenasijuutalaiset. Hän opiskeli näyttelemistä Sophie Moskowitz -näyttelijäkoulussa Tel Avivissa. Lavi muutti Yhdysvaltoihin New Yorkiin vuonna 2004, ollessaan 17-vuotias ja alkoi esiintyä off-Broadway -tuotannoissa. Kahdeksan kuukauden jälkeen hän muutti Los Angelesiin käymään Lee Strasbergin teatteri- ja elokuvakoulua. Vuodesta 2009 alkaen hän esiintyi vierailevissa rooleissa amerikkalaisissa tv-sarjoissa, kuten *[[Entourage]]*, *[[Ratkaisija]]*, *[[Aavekuiskaaja]]* ja *[[Criminal Minds]]*.

## Lähteet
Stefan Pöntinen

**Stefan Pöntinen** (s. 1967 Tukholma) on ruotsalainen säveltäjä, viulisti ja viulupedagogi. Hän on ollut vuodesta 2001 Ruotsin säveltäjäliiton jäsen. Hänen veljensä on pianisti Roland Pöntinen, joka on esittänyt myös veljensä sävellyksiä.

Pöntinen valmistui musiikin maisteriksi vuonna 1990 pääaineenaan viulu ja -opettajanaan Endre Wolf. Vuosina 1995–1998 hän opiskeli säveltämistä Pariisissa Yoshihisa Taïran ja Eugene Kurtzin johdolla. Pöntinen on itse opettanut viulunsoittoa monissa ruotsalaisissa oppilaitoksissa, Espanjassa ja Intiassa.

Pöntiseltä ovat tilanneet teoksia muiden muassa Gotlannin kamarimusiikkijuhlat -tapahtuman järjestäjät ja Cappella Lundensis. Vuonna 2010 Göteborgin sinfoniaorkesteri kantaesitti hänen teoksensa *Theodore* Joachim Gustafssonin johdolla. Lukuisat muutkin henkilöt ja kokoonpanot ovat esittäneet hänen teoksiaan Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Puolassa, Venäjällä, Saksassa, Irlannissa, Bosnia ja Hertsegovinassa, Alankomaissa, Ranskassa, Espanjassa, Intiassa ja Yhdysvalloissa. Pöntinen omisti kolmannen jousikvartettonsa (2012) opettajansa Toshihisa Taïran muistolle. Pöntinen perusti omaan musiikkiinsa erikoistuneen Ensemble Pöntisen Pariisissa vuonna 1995. Kokoonpano on esiintynyt enimmäkseen Euroopassa.

Pöntinen on osallistunut moniin levytyksiin niin viulistina kuin säveltäjänäkin. Osan levytyksistä hän on tehnyt kontrabasisti Johannes Nästesjön kanssa soittamiensa improvisaatioiden pohjalta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Samsung Galaxy Round

**Samsung Galaxy Round** on Samsung Electronicsin lokakuussa 2013 julkaisema älypuhelin, jossa on Android 4.3 Jelly Bean -käyttöjärjestelmä.

Puhelimessa on 5,7 tuuman taipuva näyttö. Siinä on neliydinprosessori. Tallennustilaa on 32 gigatavua ja keskusmuistia on 3 gigatavua. Takakamera on 13 megapikseliä ja etukamera on 2 megapikseliä. Akkua on 2&nbsp;800 milliampeerituntia.

## Lähteet
Leonel Power

**Leonel Power** (k. 5. kesäkuuta 1445 Canterbury) oli yksi Englannin johtavista 1400-luvun säveltäjistä. Hän työskenteli Christ Church -luostarissa vuodesta 1423 todennäköisesti säveltäjänä ja urkurina. Hän pääsi kirkon kuoromestarin tehtäviin viimeistään vuonna 1439. Hän oli John Dunstablen tavoin merkittävästi eurooppalaisen taidemusiikin kehitykseen vaikuttanut henkilö, mutta elämäntarinansa yksityiskohdat ovat jääneet pitkälti epäselviksi.

Powerin syntymän on yleisesti arvioitu ajoittuneen vuosien 1370–1385 väliselle ajalle. Varhaisemmassa historiankirjoituksessa on esitetty aikaisempaakin syntymävuotta ja syntymäpaikaksi Irlantia, mutta näiden väitteiden todenperäisyys on hyvin kyseenalainen. Varhaisin kirjallinen merkintä Powerin elämästä on vuodelta 1419. Hän oli Clarencen herttua Thomaksen palveluksessa, kunnes tämä sai surmansa taistelussa vuonna 1421. Myöhemmin hän toimi Bedfordin herttua Johnin kappelissa. Viimeistään hän on ollut tämän palveluksessa vuosina 1439–1444, mutta on mahdollista, että hän siirtyi tehtäviinsä kappelissa heti Tuomaksen kuoleman jälkeen.

Power oli säveltäjänä läheisesti kosketuksissa Ranskan musiikilliseen kehitykseen. Hän käytti messuissaan ja moteteissaan usein chansontyyliä, mistä esimerkki on hänen plainchant-hymniin *Alma redemptoris mater* pohjautuva messunsa. Merkittävässä *Old Hall* -käsikirjoituksessa on ehkä kolminkertainen määrä Powerin musiikkia verrattuna yhteenkään toiseen sen tiedossa olevista säveltäjistä. Power kirjoitti myös teoreettisen tutkielman.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: Leonel Power: nuotteja
Aufklärungsgeschwader 54

**Aufklärungsgeschwader 54** (AG 54), oli Saksan ilmavoimien vuonna 1962 perustettu ja 1964 lakkautettu taktinen tiedustelulennosto.

## Historia
Lennosto perustettiin 1. huhtikuuta 1962 Erdingin lentotukikohdassa kalustonaan Fiat G.91 ensimmäisenä ja ainoana komentajanaan everstiluutnantti Werner Dedekind. Lennosto siirrettiin 2. tammikuuta 1963 Oldenburgin lentotukikohtaan.

Lennosto lakkautettiin 1. lokakuuta 1964, jolloin sen henkilöstö ja kalusto siirrettiin perustettavaan Jagdbombergeschwader 43:een.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Zombieland: Double Tap

**Zombieland: Double Tap** on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhukomediaelokuva, jonka on ohjannut Ruben Fleischer. Elokuvan pääosia esittävät ensimmäisen osan tapaan Woody Harrelson, Jesse Eisenberg, Abigail Breslin ja Emma Stone. Muita rooleja elokuvassa esittävät muun muassa Rosario Dawson, Zoey Deutch ja Luke Wilson.

Elokuvan ensimmäinen traileri julkaistiin 25. heinäkuuta 2019.

## Juoni
Kymmenen vuotta ensimmäisen elokuvan tapahtumista Tallahassee, Columbus, Wichita ja Little Rock jatkavat matkaansa kohdaten kehittyneempiä zombeja sekä uusia selviytyjiä.

## Näyttelijät

## Arvosteluja

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut  
*
Rakkauden hauta (Vammelsuu)

**Rakkauden hauta** on Karjalan kannaksella Vammelsuussa sijaitseva hautamuistomerkki jonka pystytti venäläinen todellinen valtioneuvos Eugene Epafroditsh Kartavtsev 1910-luvulla puolisolleen Maria Vsevolodna Kartavtsevalla (k. 1911) omistamansa Villa Marijoki -huvilan alueelle. Eugene Kartavtsev rakennutti muistomerkin viereen myös pienen ortodoksisen kirkon. Hautamuistomerkki on säilynyt vaikkakin alkuperäiset muistomerkin pronssipatsaat ovat kadonneet ja niiden tilalla on nykyisin 2010-luvun puolivälissä tehdyt näköispatsaat. Kirkosta on sen sijaan jäljellä vain rauniot. Rakkauden hauta oli 1920- ja 1930-luvuilla yksi tunnetuimpia Karjalan kannaksen matkailunähtävyyksiä. Alkuperäisen hautamuistomerkin toteutti venäläinen kuvanveistäjä V. V. Lishev. 

Eugene Kartatsev ja hänen vaimonsa Maria, joka oli kirjailija Vsevolod Krestovskin tytär, hankkivat 65 hehtaarin maa-alueen Vammelsuusta 1900-luvun alussa ja rakennuttivat sinne Villa Marijoki -nimisen suuren puuhuvilan. Maria sairastui syöpään ja ollessaan hoidettavana Saksassa hän sai lahjaksi Willy-nimisen leikkinallen jonka väitettiin voivan auttaa taudista paranemisessa. Marian kuoltua 24. kesäkuuta 1911 hänet haudattiin huvilan alueella olleen luonnonkiven alle ja kuvanveistäjä V. V. Lishev teki Mariasta ja Willy-nallesta luonnollista kokoa olevat pronssipatsaat jotka sijoitettiin luonnonkivien päälle. Hautamuistomerkin viereen rakennettiin myös ortodoksinen kirkko. 

## Kirjallisuutta
* Jaakko Terenttilä : *Rakkauden hauta* : romaani. Gummerus 1950
* Martha von Haartman-Mees : *Vinddriven*. Ekenäs Tryckeri Aktiebolag 1972 
* Tuovi Paju ja Maijaliisa Kalliomäki : *Kolme naista Kannakselta*. Books-on-Demand 2015 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Uusikirkko, Vammelsuun Rakkauden hauta -muistomerkki ja kirkko; edessä naisveistos, valokuva 1920- tai 1930-luvulta, Wiipuri-museon kokoelmat, Lappeenrannan museot (Finna)
* Uusikirkko, Vammelsuu, Rakkauden hauta, kuvanveistäjä V.V. Lishevin valmistama hautamuistomerkki, valokuva 1930-luvulta, Lappeenrannan museot (Finna)
K.G.F: Chapter 1

**K.G.F: Chapter 1** on intialainen kannadankielinen toimintaelokuva, jonka on ohjannut Prashanth Neel. Sen pääosissa esiintyivät Yash ja Srinidhi Shetty. Elokuvan ensi-ilta oli 21. joulukuuta 2018.

## Näyttelijät

## Soundtrack

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Anthony Ritchie

**Anthony Ritchie** (s. 6. joulukuuta 1960) uusiseelantilainen säveltäjä. Hän on toiminut vapaana taiteilijana, ottanut vastaan useita residenssejä ja opettanut sävellystä Otagon yliopistossa. Hän on säveltäjä John Ritchien poika.

Ritchie opiskeli Canterburyn yliopistossa ja Attila Bozayn johdolla Franz Liszt -musiikkiakatemiassa. Vuonna 1987 hän sai filosofian tohtorin arvon väitöskirjalla Béla Bartókin musiikista. Ritchie sävelsi neljästä sinfoniastaan ensimmäisen ollessaan Dunedinin sinfoniaorkesterin nimikkosäveltäjä vuosina 1993–1994. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös Alexa Stillille sävelletty laajalti esitetty huilukonsertto, Matthew Marshallin vuonna 1998 kantaesittämä kitarakonsertto, muuta orkesterimusiikkia, kamarimusiikkia (kuten jousikvartettoja, pianosävellyksiä, kuoroteoksia, oopperoita ja elokuvamusiikkia. Esittäjien joukossa ovat olleet Uuden-Seelannin sinfoniaorkesteri, Christchurchin sinfoniaorkesteri, BBC:n sinfoniaorkesteri, Ruotsin kamariorkesteri ja Takács-kvartetti.

Ritchie on myös johtanut Dunedinin nuoriso-orkesteria ja tehnyt töitä sovittajana. Rugbyn vuoden 2011 maailmanmestaruuskilpailuja varten hän teki sovitukset kahdestakymmenestä kansallislaulusta. Hän on itsekin urheillut ja edustanut maailmanmestaruustasolla Uutta-Seelantia kroketissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Ménage à trois (lehti)

**Ménage à trois** on queerfeministinen pornolehti, joka sisältää valokuvia, sarjakuvia, piirroksia ja novelleja. Lehti pyrkii monipuolistamaan sitä, millaiset kehot ja ihmiset esitetään seksuaalisina, ja tarjoamaan eettisesti tehtyä eroottista materiaalia. Kaikki lehden tekijät ovat vapaaehtoisia. 

## Historia
Ménage à trois -lehti on ilmestynyt vuodesta 2012. Sen perusti kirjailija Iida Rauma yhdessä silloisen kumppaninsa Saija Nojosen kanssa.

## Lähteet
Johannes Matthias Sperger

**Johannes Matthias Sperger** (23. maaliskuuta 1750 Feldsberg – 13. toukokuuta 1812 Schwerin) oli saksalainen kontrabasisti ja säveltäjä. Hän työskenteli uransa aikana useissa hoveissa, joista pisimpään Mecklenburgissa (1789–1812). Vuosina 1786–1789 hän matkusti laajasti esiintyäkseen Prahassa, Berliinissä, Ludwigslustissa, Ansbachissa, Passaussa, Parmassa, Triestessä ja Bolognassa.

Spergerin omat kirjoitukset ovat olleet tärkeinä lähteinä tiedoille hänen elämästään ja sävellyksistään. Hänen tuotantoonsa kuuluu 45 sinfoniaa, 18 konserttoa kontrabassolle ja lukuisia kamarimusiikkiteoksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: Johannes Matthias Sperger: nuotteja
Witch Hunter

**Witch Hunter** on saksalaisen Heavy Metal-yhtye Grave Diggerin toinen albumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 1985.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Chris Boltendahl – laulu
* Peter Masson – kitarat
* René T. Bone – basso
* Albert Eckardt – rummut

## Aiheesta muualla
* ''Witch Hunter'' discogs.com -sivustolla
*
Katarina Wennstam

**Katarina Wennstam** (s. 1973) on ruotsalainen rikoskirjailija ja toimittaja. Hänen käsialaansa on trillerisarja, jonka päähenkilönä on naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan työskentelevä syyttäjä Madeleine Edwards. Wennstam on myös kirjoittanut kaksi reportaasikirjaa naisten kohtaamasta väkivallasta sekä osallistunut näkyvästi julkiseen keskusteluun naisten ruumiillisesta itsemääräämisoikeudesta ja sen loukkauksista.

Wennstam on toiminut aikoinaan Ruotsin television rikosreportterina. Hänen aviomiehensä on elokuvaohjaaja Mani Maserrat-Agah, ja hänellä on kaksi lasta.

Wennstam on saanut useita palkintoja työstään toimittajana, ja hän pääsi romaanillaan *Flickan och skulden* ehdolle August-palkinnon saajaksi. Suomeksi hänen teoksiaan ovat kääntäneet Laura Beck ja Anja Meripirtti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Merikilpi 2019

**Merikilpi 2019** oli Venäjän merisotaharjoitus Itämerellä 1.–9. elokuuta 2019. Harjoitukseen osallistui 10 000 sotilasta,  49 sota-alusta ja 58 lento- ja taistelukonetta. Harjoitusta johti Venäjän laivaston amiraali Nikolai Jevmenov. Venäjä aloitti harjoituksen yllättäin, eikä siitä ilmoitettu etukäteen länsimaille. Suomessa puolustusvaliokunnan puheenjohtaja Ilkka Kanerva aavisteli Venäjän loppukesän harjoitusta, mutta ei ollut tarkemmin selvillä siitä.  

Yhdysvallat, Iso-Britannia ja Ruotsi lähettivät välittömästi tiedustelukoneita Itämerelle Suomen rannikon ja Kaliningradin väliselle kansainväliselle merialueelle tarkkailemaan harjoitusta. Ruotsi lähetti alueelle kaksi tiedustelulentokonetta, Saab 340 AEW ja Gulfstream S102B.

## Lähteet
Frans Frieberg

**Frans Alfred Frieberg** (13. joulukuuta 1822 Appuna – 20. syyskuuta 1913 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, urkuri ja sotilasmuusikko. Hän oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen vuodesta 1866 ja osallistui akatemian toimintoihin aktiivisesti muutettuaan vuonna 1873 Tukholmaan. Frieberg sävelsi pääasiassa musiikkia miesten laulukvarteteille ja sotilassoittokunnille sekä soololauluja.

Frieberg sai Tukholman kuninkaallisesta musiikkikorkeakoulusta pätevyyden urkurina vuonna 1840 ja musiikinopettajana vuonna 1843. Hän aloitti uransa Norrköpingissä. Säveltämillään laulukvarteteilla hän tuli tunnetuksi myös kaupungin ulkopuolella. Kustantaja Abr. Hirsch julkaisi 23 Friebergin laulua pianosäestyksellä kuuden kirjan muodossa, ja kirjakauppias M. W. Wallberg painoi kokoelman *Från Östergötlands skärgård*, jossa on kuusi Friebergin säveltämää laulua Carl Anton Wetterberghin sanoihin. Säveltäjän töihin kuuluu myös kaksinäytöksinen operetti *Skogsfrun*, johon kuuluvat kaksi laulua otettiin erityisen hyvin vastaan.

Frieberg johti vuosina 1857–1865 tekstiilitehdasta Norrköpingissä. Hän oli vuodesta 1859 naimisissa Gabriella Carhlotta Arnbergin (1833–1903) kanssa.

Frieberg sai vuonna 1866 kutsun johtamaan sotilassoittokuntaa Linköpingiin. Hänen toimenkuvaansa kuuluivat kokoonpanon ohjelmiston laajentaminen sekä omien ja muiden töiden orkestroiminen. Hän pysyi tehtävässään vuoteen 1883. Hänen sävellyksiinsä tältä ajalta kuuluu aikanaan erittäin suosituksi tullut "Svensk soldatmarsch" (*För konung och för fosterland till striden glad jag tågar*). Myöhemmällä urallaan Frieberg työskenteli kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa.

Laajempiin laulu- tai soitinmusiikin kuuluvia teoksia Friebergiltä ei ole säilynyt. Hänen tuotantoonsa kuitenkin saattoi kuulua konserttialkusoitto, joka on ilmeisimmin kadonnut.

## Lähteet
Kalevan kisat 2019

**Kalevan kisat 2019** eli yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin 1. elokuuta – 4. elokuuta 2019 Lappeenrannassa. Kisat käytiin Kimpisen urheilukeskuksessa lukuun ottamatta kävelyä, jonka reitti kulki Lappeenrannan satamassa.

## Mitalistit
### Miehet
#### Juoksu- ja kävelylajit

			

#### Kenttälajit

	

### Naiset
#### Juoksu- ja kävelylajit

#### Kenttälajit

## Lähteet
*

### Viitteet
Salaperäinen Intia

**Salaperäinen Intia** (*Aan*) on intialainen elokuva vuodelta 1952. Sen ohjasi Mehboob Khan ja pääosia näyttelivät Dilip Kumar, Prem Nath, Nadira ja Nimmi. Se oli aikansa sekä kallein että tuottoisin intialainen elokuva.

## Näyttelijät

## Soundtrack

## Lähteet
*
Johan David Zander

**Johan David Zander** (15. lokakuuta 1752 Tukholma – 21. helmikuuta 1796 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari. Hän oli vuodesta 1772 kuninkaallisen hovin palveluksessa, vuodesta 1788 lähtien toisena konserttimestarina. Vuonna 1784 hänestä tuli myös Carl Stenborgin teatterin pääkapellimestari. Zanderista tehtiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen vuonna 1788. Hän oli monipuolinen muusikko, mutta eniten hän vaikutti koomisten oopperoiden säveltäjänä.

Muusikkoperheeseen syntynyt Zander esiintyi orkesteri- ja kamarimuusikon tehtäviensä ohella usein solistina. Vaikka hän oli taustaltaan viulisti, hän soitti välillä myös alttoviulua ja selloa. Näyttämömusiikin säveltäjänä Zander debytoi vuonna 1781 teoksella *Kopparslagaren*, jonka sanat ovat Carl Envallssonin käsialaa. Teos osoittautui suureksi menestykseksi.

25. tammikuuta 1784 Ruotsin ritarihuoneen suuressa salissa juhlittiin Kustaa III:n syntymäpäiviä, joiden yhteydessä hovikapellimestari Francesco Antonio Uttini johti kokonaan Zanderin töistä koostuneen konsertin, jossa säveltäjä myös itse esiintyi viulusolistina. Zander myös johti itse kapellimestarina Joseph Haydnin ja Carl Stamitzin teosten esityksiä. Haydnin vaikutus kuuluu hänen omissa sävellyksissään. Hänen uskotaan lähteneen Stenborgin teatterin palveluksesta vuonna 1794, mutta hän jatkoi työskentelyä hovikappelissa.

Ainoa Zanderin säilynyt suurimuotoinen orkesteriteos on neliosainen sinfonia B-duurissa (1785). Hänen säveltämistään konsertoista yksikään ei ole säilynyt. Pianokappaleita, kappaleita pianolle ja viululle sekä eräs harppusävellys ilmestyivät painettuina Olof Åhlströmin julkaisussa *Musikaliskt tidsfördrif*. Pianosäesteisiä lauluja ja aarioitakin on säilynyt; kamarimusiikkiin kuuluu kolme jousikvartettoa, jotka ovat todennäköisesti peräisin 1770-luvulta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: Johan David Zander: nuotteja
Serie A (naiset)

**Serie A** on Italian korkein naisten sarjataso jalkapallossa. Sarja perustettiin 1968, jolloin Italiaan syntyi naisten jalkapalloliitto (FICF, ). Italian jalkapalloliiton alaisuuteen sarja siirtyi vasta 2018. Serie A on UEFA:n rankingissa Euroopan viidenneksi paras sarja.

Naisten Serie A:n menestynein joukkue on ASD Torres Calcio seitsemällä mestaruudella.

## Joukkueet kaudella 2024–2025
Italian naisten pääsarjan joukkueet kaudella 2024–2025:
* ACF Fiorentina, Firenze
* AC Milan, Milano
* AS Roma, Rooma
* FC Como, Como
* Inter Milano, Milano
* Juventus FC, Torino
* SS Lazio, Formello
* SSD Napoli, Napoli
* UC Sampdoria, Genova
* US Sassuolo, Sassuolo

## Mestarit
Lähde: 

* 1968    ACF Genova
* 1969    Roma CF
* 1970    Gomma Gomma Milano
* 1971    Piacenza
* 1972    Gamma 3 Padova
* 1973    Gamma 3 Padova
* 1974    Falchi Astro Montecatini
* 1975    ACF Milan
* 1976    Valdobbiadene
* 1977    Valdobbiadene Diadora
* 1978    Jolly Cutisport Catania
* 1979    Lubiam Lazio
* 1980    Lazio '75
* 1981    Alaska Gelati Lecce 
* 1981–1982 Alaska Gelati Lecce
* 1982–1983 Alaska Gelati Lecce
* 1983–1984 Alaska Trani
* 1984–1985 Sanitas Trani
* 1985–1986 Despar Trani 
* 1986–1987 Lazio
* 1987–1988 Lazio
* 1988–1989 GB Giugliano Campania
* 1989–1990 Reggiana Zambelli
* 1990–1991 Reggiana Zambelli
* 1991–1992 Milan '82
* 1992–1993 Reggiana Zambelli
* 1993–1994 Torres
* 1994–1995 Agliana
* 1995–1996 Verona Gunther  
* 1996–1997 Modena
* 1997–1998 Modena
* 1998–1999 ACF Milan
* 1999–2000 Torres
* 2000–2001 Torres
* 2001–2002 Ruco Line Lazio
* 2002–2003 Foroni Verona
* 2003–2004 Foroni Verona
* 2004–2005 Poliplast Bardolino
* 2005–2006 Fiammamonza
* 2006–2007 Centropose Bardolino 
* 2007–2008 Centropose Bardolino 
* 2008–2009 Bardolino 
* 2009–2010 Torres
* 2010–2011 Torres
* 2011–2012 Torres
* 2012–2013 Torres
* 2013–2014 Brescia
* 2014–2015 AGSM Verona
* 2015–2016 Brescia
* 2016–2017 Fiorentina
* 2017–2018 Juventus
* 2018–2019 Juventus
* 2019–2020 Juventus
* 2020–2021 Juventus
* 2021–2022 Juventus
* 2022–2023 AS Roma

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Liigan viralliset sivut
Dimitrios Pantzopoulos

**Dimitrios Pantzopoulos** (1913 Alexandria, Egypti – 1981) oli egyptiläissyntyinen arkkitehti, joka valmistui Berliinin teknisestä korkeakoulusta vuonna 1941 ja muutti 1940-luvulla Turkuun, jossa hän suunnitteli useita rakennuksia, erityisesti asuinkerrostaloja keskusta-alueelle. Tyypillisiä yksityiskohtia Pantzopouloksen rakennuksissa ovat maltillisesti koristellut sisäänkäynnit ja kolmionmuotoiset erkkerit.

## Töitä

* Turun juutalaisen seurakunnan talo, Brahenkatu 17b (purettu 2019)
* Asuin- ja teollisuusrakennuskompleksi, Uudenmaankatu 13/Sirkkalankatu 15 (yhdessä Totti Soran kanssa)
* Kerrostalo, Koulukatu 13
* Kerrostalo, Jarrumiehenkatu 3
* Omakotitalo, Kupittaankatu 194
* Omakotitalo, Purokatu 5 (1956)
* Omakotitalo, Purokatu 7 (1956)

## Lähteet
Thawar Chand Gehlot

**Thawar Chand Gehlot** (s. 18. toukokuuta 1948) on intialainen poliitikko, joka on vuodesta 2014 alkaen toiminut maansa sosiaaliministerinä. Dalitiperheessä syntynyt Gehlot toimi nuoruudessaan Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestössä ja siihen yhteydessä olleessa ammattiliitossa.

Vuodesta 1986 alkaen hän toimi Intian kansanpuolueen Madhya Pradeshin paikallisyksikön johtajana vuoden ajan. Osavaltion lainsäätäjänä hän toimi 1980–1993, jonka aikana hän toimi ministerinä Madhya Pradeshin pääministerin Sunder Lal Patwan osavaltiohallituksessa 1990–1992. Intian parlamenttiin hän pääsi ensimmäistä kertaa 1996, jolloin hänet äänestettiin Lok Sabhaan, jossa hän palveli vuoteen 2009. Vuosina 2012 ja 2018 hänet valittiin edustajaksi parlamentin ylähuoneeseen.

Ministerinä Gehlot on pyrkinyt parantamaan yhteiskunnan huono-osaisimpien sekä vammaisten asemaa. Hän on puhunut ministerinä kastittomien syrjinnästä, jota on itsekin kokenut.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Intian parlamentin alahuoneen profiili
* Thawar Chand Gehlot Intian sosiaaliministeriön sivuilla
Aatu Remunen

**Aatu Remunen** () on kuvitteellinen hahmo vuoden 1981 Disney-elokuvassa *[[Topi ja Tessu]]*. Hänen alkuperäisääninäyttelijänään toimi Jack Albertson ja suomenkielisessä versiossa Matti Ranin.

## Rooli

Aatu on vanha ja äkäinen metsästäjä, jolla on Pösö-niminen ajokoira. Aatu asuu vanhan leskirouva Hilma-tädin naapurissa. Elokuvan alussa Aatu tuo Pösölle kasvatiksi nuoren koiranpennun Tessun, aikeenaan kouluttaa tästä ajokoira, kuten Pösöstäkin. Eräänä päivänä Aatu huomaa nuoren ketunpojan, Topin, yhdessä Tessun kanssa. Aatu luulee Topin jahtaavan hänen kanojaan ja yrittää tappaa tämän, lähtien jahtaamaan tätä autolla. Hilma kuitenkin estää Aatua tappamasta Topia ja sieppaa tämän aseen. Aatu vannoo saavansa ketun aikanaan hengiltä. 

Aatu vie Pösön ja Tessun talven ajaksi metsästysretkelle, jonka aikana Tessu kasvaa oikeaksi ajokoiraksi. Topi yrittää tulla tapaamaan Tessua, mutta Aatu lähettää Pösön hänen peräänsä, ja Pösö loukkaantuu törmätessään junaan. Aatu ryntää Hilman kotiin aikeenaan tappaa Topi, mutta Hilma ei päästä Aatua sisälle. Myöhemmin Aatu huomaa Hilman jättäneen Topin metsään ja suunnittelee nappaavansa tämän karhunrautojen avulla. Topi onnistuu kuitenkin Tessun avulla välttämään ansat, ja Aatu yrittää savustaa Topin ja tämän naaraskumppanin Kikin ulos pesästään, mutta he onnistuivat pakenemaan. Aatu ja Tessu törmäävät suureen mustakarhuun, jota Aatu ampuu olkapäähän ja suututtaa tätä entisestään. Paetessaan Aatun jalka jää kiinni karhunrautaan, ja karhu yrittää tappaa hänet, mutta Topi ja Tessu taistelevat karhua vastaan ja lopulta Topi pudottaa pedon alas vesiputouksesta. Aatu meinaa ampua voimatonta Topia, mutta Tessu astuu ystävänsä eteen ja Aatu tajuaa, ettei Tessu aio antaa periksi, ja että Topi pelasti hänen henkensä.

Aatu Remunen esiintyy myös elokuvan jatko-osassa *[[Topi ja Tessu 2]]*, jossa hän on paljon koomisempi kuin edellisessä elokuvassa. 

Aatu Remuseen perustuva hahmo esiintyi *[[Olipa kerran (televisiosarja)|Olipa kerran]]* -sarjaan perustuvassa romaanitarinassa *Red’s Untold Tale*, jossa hänet kuvattiin susimetsästäjäksi. Tarinassa Aatu sai surmansa susien hyökättyä hänen kimppuunsa. 

## Lähteet
FC Internazionale Milano (naiset)

**Football Club Internazionale Milano**, tunnettu myös nimellä **Inter** tai **Inter Milano**, on italialainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Milano. Naisten joukkue, joka käyttää myös nimeä **Inter Women**, on yksi FC Internazionale Milanon jaostoista. Inter Women pelaa naisten Serie A:ssa.

Naisten edustusjoukkue perustettiin lokakuussa 2018, kun FC Internazionale Milano osti nimi- ja pelaajaoikeudet Serie B:ssä pelanneelta ASD Femminile Inter Milanolta. Inter nousi pääsarjatasolle heti ensimmäisen kautensa päätteeksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Sydämen mekaniikka (elokuva)

**Sydämen mekaniikka** (*Jack et la mécanique du cœur*) on ranskalainen animaatioelokuva, joka perustuu Mathias Malzieun romaaniin *[[Sydämen mekaniikka]]* sekä Dionysos-yhtyeen konseptialbumiin *La Mécanique du Cœur*. Elokuvan ensiesitys oli vuonna 2013. 

## Juoni

Jack syntyy maailman kylmimpänä yönä Edinburghissa vuonna 1874. Kätilönä toimii noitatohtori Madeleine, joka huomaa pian että vauvan sydän on umpijäässä. Madeleine poistaa jäätyneen sydämen ja asentaa tilalle käkikellon. Jackin äiti päättää, että lapsen on parempi jäädä Madeleinen luokse ja katoaa yöhön lapsen nukkuessa. Madeleine huolehtii pojasta kuin omastaan ja on huolissaan, miten Jackin heikko käkikellosydän kestää. Jackin on muistettava kolme kultaista sääntöä: kellon viisareihin ei saa koskea, ei saa vihastua eikä varsinkaan rakastua.

Jack on viettänyt lapsuutensa visusti kotona, mutta 10-vuotispäivänään hän pääsee ensimmäisen kerran kaupunkiin. Siellä hän kohtaa sattumalta nuoren tytön, neiti Acacian, joka esiintyy kadulla posetiivin kanssa. Tapaaminen on lyhyt, mutta Jack rakastuu Acaciaan ja haluaa löytää tämän uudelleen. Jack menee kouluun, mutta tyttöä ei löydy mistään. Sen sijaan Jack törmää Joe-nimiseen poikaan, joka on myös hullaantunut Acaciaan. Joe kiusaa Jackia koulussa vuosien ajan. Eräänä päivänä, kun Joe on jälleen Jackin kimpussa, Jack suuttuu ja hänen kellonsa käki tökkää vahingossa Joen silmään. Jack luulee tappaneensa Joen. Jack juoksee kotiin, ja Madeleine auttaa hänet pakoon. 

Jack on saanut selville, että neiti Acacia on muuttanut Andalusiaan ja lähtee etsimään tätä sieltä. Jack matkustaa ensin junalla Pariisiin, missä hän kohtaa Georges Mélièsin. Mekaniikasta kiinnostunut, filmikameraa rakenteleva mies osaa korjata myös Jackin sydäntä. He lähtevät yhdessä jatkamaan matkaa kohti Andalusiaa. Parivaljakko löytää lopulta sirkuksen, jossa Acacia esiintyy. Lähes sokea Acacia ei ensin tunnista Jackia. Kun Jack saa lopulta ilmaistua, kuka hän on ja paljastaa tunteensa Acaciaa kohtaan, he päättävät paeta sirkuksesta. Ennen kuin he ehtivät lähteä, paikalle ilmaantuu Jackin vanha vihamies Joe. 

## Ääninäyttelijät
Alphonse Hasselmans

**Alphonse Hasselmans** (5. maaliskuuta 1845 Liège – 19. toukokuuta 1912 Pariisi) oli belgialainen harpisti ja harppumusiikin säveltäjä. Hän oli harpunsoiton taidon avainhahmo 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Hänen ansiotaan oli harpunsoiton ranskalaisen koulukunnan perustaminen ja osaltaan yleisen kiinnostuksen herättäminen instrumenttia kohtaan.

Hasselmansin isä oli Josef H. Hasselmans, joka oli kapellimestari, harpisti ja viulisti. Nuorempi Hasselmans sai vanhemmalta harpunsoiton opetusta Strasbourgin konservatoriossa. Hän jatkoi opiskelua Stuttgartissa Gottlieb Krügerin, Brysselissä Xavier Desargasin ja Pariisin konservatoriossa Ange-Conrad Prumierin johdolla.

Varhaisimman merkittävän työpaikkansa Hasselmans sai La Monnaien orkesterin harpistina Brysselissä. Hän sai laajempaa huomiota tekemällä sooloesiintymisten sarjan Pariisissa vuonna 1877. Tämän jälkeen hän sai useita peräkkäisiä virkoja Pariisin konservatorion orkesterissa, Pariisin oopperassa ja Opéra-Comiquessa. Hän jatkoi esiintymistä solistina ja soitti konserteissa usein omia sävellyksiään, joista monet ovat teknisesti hyvin vaativia. Kaikki hänen teoksensa ovat sooloharpulle sävellettyjä; tuotantoon kuuluu useita suosittuja harppukappaleita, kuten "Gitana" (Op. 21) ja "La Source" (Op. 44). 

Hasselmans keskittyi uransa myöhemmissä vaiheissa pedagogiseen työhön. Hänestä tuli vuonna 1884 Pariisin konservatorion harpunsoiton professori, jona hän toimi loppuikänsä. Hänellä oli useita oppilaita, joista tuli 1900-luvun merkittäviä nimiä harpunsoitossa; näihin kuuluivat Marcel Grandjany, Marcel Tournier, Pierre Jamet, Henriette Renié ja Carlos Salzedo. Hasselmansia kuvattiin ankaraksi, jopa "vaikeaksi" opettajaksi. Hän kirjoitti harpunsoiton periaatteistaan esseen *La harpe et sa technique*, joka julkaistiin hänen kuolemaansa seuranneena vuonna.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kirjokevättähti

**Kirjokevättähti** (*Scilla forbesii*) on parsakasvien heimoon kuuluvan sinililjojen (*Scilla*) suvun sipulikasvi.

## Ulkonäkö
### Varret ja lehdet
Kirjokevättähden lehdet ovat ruodittomia ja suoria. Niiden pituus on noin 10–20 senttimetriä ja ne kasvavat lehtiruusukkeena tyvellä. Kukkavarsi on yleensä tummanvihreä tai ruskehtavanvioletti.

### Kukat
Kirjokevättähden kukinto on terttu, joka sijaitsee kukkavarren latvassa. Kukkia siinä on 1–12. Ne ovat halkaisijaltaan 10–20 millimetriä. Kehälehtien väri on sininen mutta vaalenee keskustaan päin ja on aivan keskeltä valkoinen. Heteiden palhot ovat kärkeä kohti kapenevat ja ponnet ovat vaaleankeltaiset. Koska laji risteytyy helposti muiden sinililjojen kanssa, niin kirjokevättähdestä on olemassa paljon erilaisia variaatioita ja risteytymiä esimerkiksi vaaleanpunaisella kukalla oleva.

## Kasvupaikat ja levinneisyys
Kirjokevättähteä kasvatetaan esimerkiksi pihoilla, puistoissa, puutarhoissa ja pensasaitojen vierillä koristekasvina. Se karkailee joskus mutta harvoin kovin kauas. Se lisääntyy itsestään tekemällä sivusipuleita. Kirjokevättähti on kotoisin Turkin länsiosista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Nils Ušakovs

**Nils Ušakovs** (; s. 8. kesäkuuta 1976) on latvianvenäläinen poliitikko, Harmoniapuolueen puheenjohtaja vuodesta 2014, Riian pormestari 2009–2019 ja europarlamentaarikko vuodesta 2019. Ennen poliittista uraansa hän toimi venäjänkielisen tv-kanava Pervyi Baltijskyi Kanalin toimittajana.

Ušakovs aloitti vuonna 2009 Riian ensimmäisenä venäläistaustaisena pormestarina, kunnes vuonna 2019 hänet irtisanottiin virastaan taloudellisten epäselvyyksien vuoksi. Ušakovs on kritisoinut Euroopan unionin Venäjän vastaisia pakotteita ja kannattanut venäjänkielelle virallista asemaa Latviassa. Tämän lisäksi Ušakovs ei pitänyt Krimin miehitystä Venäjän aggressiona vastoin Latvian virallista kantaa. Saatuaan potkut pormestarin virasta Ušakovs lähti ehdolle europarlamenttivaaleissa.

Puolueen puheenjohtajana Ušakovs on toiminut oppositiojohtajana vuosia, koska latvialaiset puolueet eivät tee yhteistyötä Harmonian kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Olavi Isokallio

**Uuno Kaarlo Olavi Isokallio** (15. syyskuuta 1911 Huittinen – 25. marraskuuta 1979 Helsinki) oli diplomi-insinööri ja ammattikasvatusneuvos, joka teki elämäntyönsä ammattiopetuksen parissa. 

## Henkilöhistoria
Olavi Isokallion vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Vihtori Isokallio ja Fanni Josefina Mattila ja puoliso vuodesta 1943 Aune Annikki Ala-Hellä. Kolumnisti, kirjailija ja yritysjohtaja Kalle Isokallio on heidän poikansa. Olavi Isokallio tuli ylioppilaaksi 1932 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1943 ja diplomi-insinööriksi 1952. Hän toimi uransa alkuvaiheessa oppikoulunopettajana ja puolustusvoimien aineenkoestuslaitoksen assistenttina ja sitten  Ammattienedistämislaitoksen opettajana 1946–1953, kauppa- ja teollisuusministeriön ammattikasvatusosaston ammattiopetuksen tarkastajana 1953–1955 sekä ammattiopetuksen toimistopäällikkönä ja opetusneuvoksena 1955–1966 ja lopuksi opetusministeriössä ammattikasvatushallituksen ammattiopetuksen osastopäällikkönä ja ammattikasvatusneuvoksena 1966–1968. Molempiin sotiin osallistunut Isokallio oli sotilasarvoltaan kapteeni (1941).

## Julkaisuja
* *Numero- ja kirjainlaskento*, 1955
* *Numero- ja kirjainlaskento: harjoitustehtävien tulokset*, 1955
* *Ammattikoulutustarve 1960–1965: selvitys maamme työntekijäasteisesta ammattikoulutustarpeesta sekä sen jakaantumisesta ammateittain ja koulutusasteittain*, 1962
* *Ohjeita ulkomaille harjoittelijoiksi lähteville: näitä ajatuksia ja ohjeita nuorelle ulkomaille lähtijälle esittää ammattikasvatusneuvos Olavi Isokallio taiteilija [[Olavi Hurmerinta|Olavi Hurmerinnan]] avustamana*, 1966

## Lähteet
Nils Inkovaara

**Nils (Nisse) Olav Alfred Inkovaara**, vuoteen 1941 **Ingberg** (17. kesäkuuta 1907 Säkkijärvi – 9. toukokuuta 1986 Praia da Rocha, Portugali) oli suomalainen maanviljelysneuvos, joka tuli tunnetuksi lammastalouden kehittäjänä. 

## Henkilöhistoria
Nils Inkovaaran vanhemmat olivat lääkäri Väinö Ingberg ja Ingrid Matilda Carpén ja puoliso vuodesta 1933 lastentarhanopettaja Irma Durchman. Inkovaara tuli ylioppilaaksi 1926 ja valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1932. Hän toimi Ayrshireyhdistyksen piirikonsulenttina 1932–1939 ja Lampaanjalostusyhdistyksen toiminnanjohtajana vuodesta 1939 aina vuoteen 1972 asti ja sitten vielä yhdistyksen puheenjohtajana 1972–1978.  Hän oli *Lammastalous*-lehden päätoimittaja 1943–1972, toimitusjohtaja Pirtin Kehräämö -yhtiössä 1949–1982 ja Lammaspalvelu-yhtiössä 1968–1982, samoin kuin useiden muiden lammastalousalan yhtiöiden sekä Lammastaloussäätiön hallitusten jäsen. Inkovaara myös julkaisi tietoteokset lammas- ja vuohitalouden alalta. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 1968. Molempiin sotiin osallistunut Inkovaara oli sotilasarvoltaan yliluutnantti.

## Julkaisuja
* *Kannattava lammastalous*, 1943
* *Vuohi – jokaisen lehmä*, 1945

## Lähteet
Hopeisen hummerihaarukan tapaus

**Hopeisen hummerihaarukan tapaus** on kanadalaisen Alan Bradleyn kirjoittama salapoliisiromaani. Se on Flavia de Luce -sarjan kolmas osa. Englanninkielinen alkuteos *A Red Herring Without Mustard* ilmestyi vuonna 2011 ja suomennos 2015. Kirjan tapahtumat sijoittuvat 1950-luvun Englantiin.

## Juoni
Flavia de Luce menee kylän markkinoilla mustalaisnaisen telttaan ja saa ennustuksen, joka järkyttää häntä. Seuraavana yönä samainen ennustaja löytyy Flavian kotikartanon mailta vankkureissaan henkihieveriin hakattuna. Flavia hakee lääkärin paikalle ja nainen saadaan sairaalaan. Pian kuitenkin löytyy seuraava uhri: paikallinen mies roikkuu kuolleena Poseidon-patsaassa de Luce -suvun tunnuksella varustettu hummerihaarukka päähänsä iskettynä. Lisäksi erinäisiä antiikkiesineitä katoaa ja ilmestyy esiin milloin missäkin. Flavia ryhtyy etsimään johtolankoja ja nuuskii tietoja tapauksiin mahdollisesti liittyneistä henkilöistä. Samalla hänelle selviää myös asioita edesmenneestä äidistään Harrietista.
Félix Godefroid

**Félix Godefroid** (24. heinäkuuta 1818 – 12. heinäkuuta 1897) oli ranskalainen säveltäjä ja harpisti.

Godefroid aloitti musiikkiopinnot pianonsoitossa hänen isänsä Boulognessa perustamassa koulussa. Hän voitti toisen palkinnon François-Joseph Nadermanin harppuoppilaana ja sai vielä lisäopetusta Elias Parish Alvarsilta sekä Théodore Labarrelta. Myöhemmin Godefroid matkusti harppuvirtuoosina Saksaan, Espanjaan, Englantiin, Alankomaihin, Belgiaan ja Lähi-itään. Hän sävelsi muun muassa harppumusiikkia ja oopperan *La harpe d'or*, joka esitettiin Pariisin Théâtre Lyriquessa. Harpputeoksissa vasemman käden asema on korostunut.

Vuonna 1997 perustettiin Godefroidin mukaan nimetty kansainvälinen harppukilpailu, joka järjestetään kolmen vuoden välein.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: Félix Godefroid: nuotteja
Toronto Defiant

**Toronto Defiant** on kanadalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Atlantin divisioonassa. Seura perustettiin syyskuussa 2018 ja se on kotoisin Torontosta. Se on toinen kahdesta OWL:n kanadalaisjoukkueesta Vancouver Titansin ohella. Toronto Defiant pelasi ensimmäisen OWL-kautensa vuonna 2019. Seuran omistaa OverActive Media Group ja sitä hallinnoi e-urheiluorganisaatio Splyce.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto