open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
N-etyylimaleimidi

**N-etyylimaleimidi** (C6H7NO2) on α,β-tyydyttymätön imidi. Sillä on käyttöä biokemiallisissa tutkimuksissa.

## Käyttö
N-etyylimaleimidi on Mihael-akseptori, eli se voi reagoida konjugaattiadditiolla eli Michael-additiolla. Se reagoi erityisesti kysteiiniaminohapon sivuketjun tioliryhmän kanssa muodostaen tioeetterisidoksen. Tämä sidos on kestävä, ja reaktio on siten käytännössä irreversiibeli. Reaktio suoritetaan tyypillisesti neutraaleissa olosuhteissa, koska yhdiste hydrolysoituu pH:n ollessa yli 8. N-etyylimaleimidia käytetään tutkiessa runsaasti tioliryhmiä sisältäviä proteiineja ja entsyymien inhibiittoreina entsyymitutkimuksissa.

## Lähteet
Natalja Sokolova

**Natalja Dmitrievna Sokolova** (s. 6. lokakuuta 1949 Moskova) on Neuvostoliittoa edustanut entinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa. Hänen seuransa oli Moskovan Dynamo.

Sokolova oli mukana maansa pronssia voittaneessa 4 × 400 metrin viestijoukkueessa Rooman EM-kisoissa 1974. Hän osallistui olympialaisiin kerran, Montréalissa 1976. Sokolova kilpaili tuolloin 400 metrillä, jolla hän pääsi välieriin saakka ja 4 × 400 metrillä, jolla hän voitti pronssia yhdessä Inta Kļimovičan, Ljudmila Aksenovan ja Nadežda Iljinan kanssa. Hän sai 400 metrin henkilökohtaiselta matkalta hopeaa vuoden 1977 universiadeista, joissa hän juoksi matkan 52,15 sekunnissa.

Sokolovan ennätys 400 metrillä oli 51,43 sekuntia, jonka hän juoksi vuonna 1976.

## Lähteet
Noppawan Lertcheewakarn

**Noppawan Lertcheewakarn** (, s. 18. marraskuuta 1991 Chiang Mai) on thaimaalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut WTA-listan sijalla 149 syyskuussa 2011. Lertcheewakarn on voittanut urallaan kolme ITF-turnausta kaksinpelissä.

Junioriurallaan Lertcheewakarn voitti kaksinpelin Wimbledonissa 2009. Nelinpelissä hän voitti yhteensä kolme kertaa Grand Slam -mestaruuden. Hän oli myös juniorirankingin ykkössijalla.

Ammattilaisurallaan Lertcheewakarn on selviytynyt Grand Slam -turnauksissa kaksi kertaa pääsarjaan. Wimbledonissa 2010, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Andrea Hlaváčkoválle ja Yhdysvaltain avoimissa 2011, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Anastasija Jakimovalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Noppawan Lertcheewakarn profiili WTA:n kotisivuilla
Orest Kiprenski

**Orest Adamovitš Kiprenski** (; 24. maaliskuuta (J: 13. maaliskuuta) 1782 Niisnovan kartano – 17. lokakuuta (J: 5. lokakuuta) 1836 Rooma) oli venäläinen taidemaalari ja graafikko.

Tuleva taiteilija oli tilanomistaja A.S. Djakonovin ja maaorjanaisen avioton lapsi. Hänet kastettiin Kapriossa, mistä hän sai sukunimen *Koporski*. Myöhemmin nimi muutettiin *Kiprenskiksi*. Äiti naitettiin Djakonovin maaorjalle Adam Schwalbelle, jonka luona Orest vietti varhaislapsuutensa.

Vuonna 1788 Kiprenski annettiin kasvatettavaksi Pietarin taideakatemiaan, jossa hän opiskeli Grigori Ugrjumovin, Dmitri Levitskin ja Gabriel François Doyenin johdolla. Vuoteen 1809 saakka Kiprenski oli taideakatemian stipendiaatti ja vuonna 1812 hänestä tuli akateemikko. Vuodesta 1816 lähtien hän matkusteli Saksassa, Sveitsissä ja varsinkin Italiassa, joka vaikutti voimakkaasti hänen tuotantoonsa. Kiprenski oli ensimmäinen Euroopassa menestystä saavuttanut venäläinen taidemaalari. Vuodesta 1823 lähtien hän asui Pietarissa. Vuonna 1828 hän palasi Italiaan. Siellä hän meni viimein naimisiin, mutta kuoli vilustuttuaan pian häiden jälkeen.

Kiprenski tunnetaan romantiikan ajan muotokuvamaalarina, jonka teokset varsinkin hänen uransa alkuvaiheessa kuvastavat herkästi kohteidensa yksilöllisyyttä ja sisäisiä tunteita. Myöhempiä teoksia on pidetty muodoltaan kuivina ja ulkoista kauneutta korostavina. Kehittymässä ollut realistinen kuvaustapa jäi Kiprenskille vieraaksi. Hänen ryhmäkuvansa ovat usein ulkokohtaisia ja ratkaisuiltaan keinotekoisia. Taiteilijan parhaana työnä pidetään hänen vuonna 1827 maalaamaansa Aleksandr Puškinin muotokuvaa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Johannes Nordström

**Johannes Nordström** (s. 23. tammikuuta 1993 Örebro, Ruotsi) on suomalainen jalkapalloilija.

Nordström debytoi Veikkausliigassa vierasottelussa MYPAa vastaan 5. lokakuuta 2010 ja pelasi täydet minuutit laitapuolustajan tontilla. Hänestä tuli samalla 20. Veikkausliigassa esiintynyt ahvenanmaalaispelaaja. Marraskuussa 2010 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Maaliskuussa 2013 Nordström teki sopimuksen Ruotsin jalkapallon 1. divisioonassa pelanneen Eskilstuna City FK:n kanssa.

Poikamaajoukkueissa Nordström on esiintynyt 54 kertaa. Hän on kymmenen eniten poikamaaotteluita pelanneiden pelaajien joukossa.
 
## Lähteet
Leonhard Pohl

**Leonhard ”Leo” Pohl** (18. heinäkuuta 1929 Olsztyn – 23. huhtikuuta 2014 Pfungstadt) oli saksalainen yleisurheilija, joka kilpaili pääasiassa 100 metrin juoksussa.

Pohl osallistui Melbournen kesäolympialaisiin 1956 kilpaillen 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksussa voittaen pronssia ajalla 40,34 sekuntia. Itä- ja Länsi-Saksan yhdistyneeseen joukkueeseen kuului Knörzerin lisäksi Lothar Knörzer, Heinz Fütterer ja Manfred Germar.

## Henkilökohtaiset ennätykset
*100 metrin juoksu: 10,5 s (1956) 
*200 metrin juoksu: 21,1 s (1956) 

## Lähteet
Mette Bergmann

**Mette Bergmann** (s. 9. marraskuuta 1962 Kråkerøy) on entinen norjalainen kiekonheittäjä.

Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän voitti hopeaa. Samana vuonna hän voitti hopeaa GP-finaalista. Toukokuussa 1995 Florassa hän heitti oman ennätyksensä 69,68&nbsp;metriä. Samana vuonna Göteborgin MM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi. Atlantan kesäolympialaisissa 1996 hän sijoittui yhdeksänneksi.

## Lähteet
Albert Champoudry

**Albert Alphonse Champoudry** (8. toukokuuta 1880 Pariisi – 23. kesäkuuta 1933 Pariisi) oli ranskalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kestävyysjuoksussa. Hän edusti seuratasolla SA Montrougea.

Champoudry osallistui olympialaisiin kerran Pariisissa 1900. Hän oli tuolloin mukana voittamassa hopeaa 5&nbsp;000 metrin joukkuekilpailusta, vaikka oli kilpailussa vain keskeyttänyttä Stanley Rowleyta parempi.

## Lähteet
Kōsuke Matsūra

**Kōsuke Matsūra** (, s. 4. syyskuuta 1979 Aichi, Japani) on japanilainen kilpa-autoilija, joka kilpailee tällä hetkellä Super GT-sarjassa.

## Ura

Matsūra aloitti autourheilu-uransa kartingissa vuonna 1997. Vuosina 1999 ja 2000 hän kilpaili uudessa japanilaisessa Formula Dream -sarjassa, voittaen jälkimmäisellä kaudella sarjan mestaruuden. Seuraavat kaksi vuotta Matsūra vietti Saksan F3-sarjassa. Ensimmäisellä kaudella Matsūra oli pisteissä kahdeksas, toisella kaudella irtosi jo sarjan kakkostila.

Hyvien saavutuksiensa myötä F3-autolla Matsūra sai tilaisuuden kokeilla BAR-tallin F1-autoa. Tallin moottorit toimitti Honda, jonka kuljettajaohjelmaan Matsūra kuului. Espanjassa Jerezin radalla järjestetyissä testeissä Matsūra jäi yli kaksi sekuntia BAR-tallin testikuskista Anthony Davidsonista. 

Seuraavaksi kaudeksi Matsūra siirtyi jälleen uuteen sarjaan, tällä kertaa vuorossa oli Formula Renault V6 Eurocup. Loppusijoituksissa Matsūra oli sarjan kolmas.

Kaudeksi 2004 Matsūra suuntasi Atlantin taakse kilpailemaan IndyCar-sarjaan. Hän kilpaili Fernández Racing -tallissa saavuttaen sarjan 14. sijan ja vuoden tulokkaan palkinnon. Legendaarisessa Indianapolis 500-kisassa Matsūra oli hienosti 11. ja sai kilpailun vuoden tulokkaan palkinnon. Kauden paras sijoitus oli neljäs sija Kentuckystä.

Matsūra jatkoi sarjassa myös seuraavina kolmena vuotena. Kausina 2005 ja 2006 hän jatkoi Fernández Racing -tallissa. 2005 Matsūran sijoitus sarjassa oli jälleen 14. Seuraavana vuonna hän pystyi parantamaan hieman sijoitustaan ja oli 13.

Kaudeksi 2006 Matsūraa huhuttiin uuden F1-tallin Super Agurin kuljettajaksi. Talli halusi kaksi japanilaista kuljettajaa, ja Matsūraa pidettiin varteenotettavana vaihtoehtona. Paikat veivät kuitenkin japanilaiset Takuma Satō ja Yūji Ide.

Kaudelle 2007 Matsūra vaihtoi tallia ja siirtyi Panther Racing -talliin. Sijoitus sarjassa oli 16.
Firestone Indy 400-kilpailussa Matsūra sivusi uransa parasta sijoitusta ja oli neljäs.

Kaudeksi 2008 Matsūra suuntasi takaisin Japaniin kilpailemaan Formula Nippon- ja Super GT-sarjoihin. Kausi oli kuitenkin pettymys, sillä hän onnistui saalistamaan vain 3,5 pistettä ja oli vasta sarjan 18. Tulokaskuskeistakin Matsūra keräsi vähiten pisteitä. 

Kaudesta 2009 lähtien Matsūra on kilpaillut vain Super GT:ssä. Kaudet 2008-2009 hän kilpaili GT500-luokassa ja vuodesta 2010 lähtien hän on kilpaillut GT300-luokassa.

Vuonna 2009 Matsūra teki kilpailun mittaisen paluun IndyCar-sarjaan, kun hän kilpaili Conquest Racing -tallin väreissä Indy Japan 300-kilpailussa Motegin radalla kotimaassaan Japanissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kotisivut
Isänmaan tähden

**Isänmaan tähden** on kirjailija Jalmari Finnen vuonna 1926 ilmestynyt isänmaallinen näytelmä. Hän tosin kirjoitti näytelmän jo 1920-luvun alkupuolella. Julkaisuaikaan Finne toimi Viipurin teatterin johtajana.  

*Isänmaan tähden* käsittelee vakoilua ja pohtii hyvän ja pahan teemoja, oikeudenmukaisuutta, kunniaa ja laillisuutta. Näytelmän päähenkilö on suoraselkäinen ja ehdottoman rehellinen majuri Urho Talola, ja tämän esikuvana toimi hänen hyvä ystävänsä, sen aikainen kapteeni (myöh. jalkaväenkenraali) Kustaa Tapola. Finne arvosti ystäväänsä suuresti ja piti häntä sitkeänä ja temperamenttisena ihmisenä. Näytelmän tuomarin henkilökuvan Finne puolestaan rakensi itseään koskevien pohdintojen mukaan.

Finne oli käsialatutkijana joutunut avustamaan useissa vakoilu- ja maanpetosasioissa. Postuumina julkaistussa elämäkerrassaan *Ihmeellinen seikkailu* hän kertoo näytelmän syntyneen ”sielullisen hädän pakosta”, sillä hänelle oli välttämätöntä purkaa katkeruutensa yhteiskunnallista välinpitämättömyyttä kohtaan vapautuakseen ahdistuksestaan.

Näytelmä esitettiin ainakin vuonna 1930 Tampereella ja Helsingissä Ruotsalaisessa teatterissa. Silloin sitä pidettiin jopa paljon ajankohtaisempana kuin alkuperäiseen ilmestymisaikaansa vuonna 1926, kuten käy ilmi Finnen Tapolalle vuonna 1933 lähettämästä kirjeestä.

## Näytelmän loppukohtaus
Elämäkerrassaan Finne mainitsee, että näytelmällä oli kiire valmistua, sillä näyttelijöiden osia valmisteltiin jo kirjoitusprosessin aikana. Hänen kertomansa mukaan loppukohtauksen kirjoituksen aikana Tapola oli paikan päällä. Tapola suuttui ja haukkui koko juonen, koska hän piti Finnen suunnittelemaa loppua epäsotilaallisena. Finne otti tilanteen huumorilla ja totesi, että koska näytelmän päähenkilötkin perustuivat heihin, voisi loppukohtaus yhtä hyvin olla sama kuin heidän juuri käymänsä keskustelu. Lopun dialogista tulikin lopulta naseva siksi, koska se oli käydyn keskustelun lyhennelmä. Samasta syystä  myös majuri on kuvattu kohtauksessa olevan ehdottoman oikeassa.

## Lähteet

*Tapola, Päivi: *Ajan paino : Jalkaväenkenraali K. A. Tapolan elämä*. Helsinki: Tammi, 2004..
Fulgencia Romay

**Fulgencia Romay Martínez** (s. 16. tammikuuta 1944 Luyanó) on kuubalainen entinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa.

Romay oli mukana maansa hopeaa voittaneessa 4 × 100 metrin viestijoukkueessa Pan-Amerikan kisoissa 1963. Hän voitti samasta lajista olympiahopeaa Méxicon olympialaisissa 1968, joissa hän myös pääsi 100 metrillä välieriin jääden vain kolmen sekunnin sadasosan päähän finaalipaikasta ja osallistui 200 metrille, jolla hän putosi alkuerissä. Romay sai vuoden 1971 Pan-Amerikan kisoissa hopeaa sekä pikaviestistä että 200 metriltä, jolla hänen aikansa oli 23,70 sekuntia. Hän voitti seuraavan vuonna toisen olympiamitalinsa Münchenin kisoista, joissa hän juoksi maansa pronssia voittaneessa 4 × 100 metrin joukkueessa. Romay sai matkalta vielä yhden Pan-Amerikan kisojen hopeamitalin vuonna 1975, mutta Kuuban joukkue jäi alkueriin Montréalin olympialaisissa 1976.

## Ennätykset

* 100 m: 11,2 s (1976) 
* 200 m: 23,4 (1972) 

## Lähteet
Helga Hoffmann

**Helga Hoffmann** (s. 24. syyskuuta 1937 Saarbrücken) on entinen saksalainen pituushyppääjä ja viisiottelija.

Hoffmann osallistui ensimmäisen kerran olympialaisiin Melbournessa 1956. Silloin hän sijoittui pituushypyssä kymmenenneksi. Rooman olympialaisissa 1960 hän sijoittui pituushypyssä kuudenneksi. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 Hoffmann voitti pronssia viisiottelussa. Tokion olympialaisissa 1964 hän sijoittui kuudenneksi viisiottelussa ja kahdeksanneksi pituushypyssä. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän voitti pituushypystä pronssia.

## Lähteet
Alvin Harrison

**Alvin Harrison** (s. 20. tammikuuta 1974 Orlando, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hän voitti hopeaa 400 metrin juoksussa Sydneyn olympialaisissa 2000. Miesten 4×400 metrin viestissä hän oli kultaa voittaneessa Yhdysvaltain joukkueessa sekä 1996 Atlantassa että 2000 Sydneyssä, mutta Sydneyn kultamitali mitätöitiin joukkuetoveri Antonio Pettigrewin jäätyä kiinni doping-testissä . Alvin Harrison ei osallistunut vuoden 2004 olympialaisiin, koska oli itse kilpailukiellossa dopingrikkeen vuoksi. Harrison vaihtoi kansalaisuutensa Dominikaanisen tasavallan edustajaksi ennen vuoden 2009 MM-kisoja.

Hänen kaksoisveljensä Calvin Harrison on myös 400 metrin juoksija.

## Lähteet
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1993–1994

**Lentopallon miesten mestaruussarjassa** kaudella 1993-1994 pelattiin kahdeksan joukkueen runkosarja, josta 6 parasta jatkoi pudotuspeleihin muiden joutuessa karsintaan. 

## Miesten SM-sarja

### Runkosarja

### Pudotuspelit

Mestarit: Sami Harjula, Seppo Hoivala, Matti Juntura, Erkki Keränen, Vesa Mäntysalo, Ady Pralea, Kari Rissanen, Jari Salokangas,  Tero Viitanen, Harri Vänni, Juha Ylitalo. Valmentaja: Timo Hoivala.

### Liigakarsinta

Pateri ja Metso-Kentis säilyttivät paikkansa. Kalevan Lentopallo ja Perttelin Peikot nousivat suoraan ja Salon Viesti karsintojen jälkeen. Pallavolo luopui sarjapaikastaan.

## Lähteet

* Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009
Vera Popkova

**Vera Ivanovna Popkova** (; 2. huhtikuuta 1943 Tšeljabinsk – 2. lokakuuta 2011) oli Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän edusti seuratasolla Burevestnik Tšeljabinskiä.

Popkova voitti EM-kisoissa 1966 pronssia sekä 4 × 100 metrin viestistä että 200 metriltä. Hän oli mukana maansa pronssia voittaneessa pikaviestijoukkueessa myös Méxicon olympialaisissa 1968, joissa hän pääsi lisäksi 200 metrillä välieriin asti. Popkova voitti Helsingin EM-kisoissa 1971 pronssia 4 × 400 metriltä.

Popkova lopetti urheilu-uransa vuonna 1973 ja työskenteli sen jälkeen insinöörinä Lvovissa. Hän kuoli vuonna 2011 pitkän sairauden jälkeen.

## Ennätykset
*Lähde: Sports-Reference* 

* 100 m: 11,3 s (1968)
* 200 m: 23,0 (1968)

## Lähteet
Ernst Schultz

**Ernst Ludwig Emanuel Schultz** (15. kesäkuuta 1879 Horsens &ndash; 20. kesäkuuta 1906 Roskilde Fjord) oli tanskalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän edusti seuratasolla Københavns IF:ää.

Schultz osallistui olympialaisiin kerran, Pariisissa 1900. Hän voitti tuolloin 400 metrillä pronssia hävittyään 25 jaardilla voittaja Maxey Longille, joka juoksi ajan 49,4 sekuntia. Schultz voitti maansa mestaruuskilpailuissa yhden kultaisen, yhden hopeisen ja kaksi pronssista mitalia vuosina 1898&ndash;1902. Hänen ennätyksensä 400 metrin matkalla oli 51,5 sekuntia vuodelta 1900.

## Lähteet
Gaston Ragueneau

**Adolphe Gaston Ragueneau** (10. lokakuuta 1881 Lyon &ndash; 14. heinäkuuta 1978 Draveil) oli ranskalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kestävyys- este- ja keskimatkojen juoksussa. Hän edusti seuratasolla SA Montrougea.

Ragueneau osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Pariisissa 1900, jossa hän oli mukana maansa hopeaa saaneessa joukkueessa 5&nbsp;000 metrin joukkuekilpailussa, jossa sen ainoa vastustaja oli Yhdistyneen kuningaskunnan ja Australian sekajoukkue. Hän tuli kyseisessä kilpailussa maaliin neljäntenä juoksijana. Ragueneau juoksi viiden mailin kilpailussa Ateenan välikisoissa 1906, mutta joutui keskeyttämään. Hän osallistui Lontoon olympialaisissa 1908 viiden mailin matkalle, 3&nbsp;200 metrin estejuoksuun ja 1&nbsp;500 metrille, mutta keskeytti kaikissa kilpailuissa.

Ragueneaun ennätys 1&nbsp;500 metrillä oli 4.10,0, jonka hän juoksi vuonna 1904.

## Lähteet
Kutina (kaupunki)

**Kutina** on kaupunki Keski-Kroatiassa, Sisak-Moslavinan piirikunnassa. Kaupungin asukasluku on 22&nbsp;760 (2011). Kutinan linna on ensimmäisen kerran mainittu historiallisissa asiakirjoissa vuodelta 1256, mutta siitä on jäljellä enää raunioita ja vähän muuria.

Alueella on öljy- ja elektroniikkateollisuutta, ja kaupungissa toimii myös paikallislehti ja paikallisradio. Kirjailija Dubravka Ugrešić ja jalkapalloilija Igor Tomašić ovat syntyisin Kutinasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kaupungin kotisivut
Jarkko Nikara

**Jarkko Nikara** (s. 28. huhtikuuta 1986 Saarijärvi) on suomalainen ralliautoilija.

## Ura
Nikara aloitti uransa 16-vuotiaana National Autocross-kilpailuissa. Vuonna 2003 hän osallistui Suomen rallisprint-kilpailuihin voittaen Juniorien mestaruuden. Vuonna 2006 Nikara voitti Suomen Junior-rallisarjan mestaruuden. Seuraavana vuonna hän oli toinen kansallisessa N-ryhmän mestaruussarjassa. Vuonna 2009 Nikara ajoi kuusi kilpailua rallin MM-sarjassa, mukaan lukien Suomen Neste Oil Rallissa osana Pirelli Star Driver kilpailua. Hän ei saavuttanut pisteitä. Vuonna 2010 Nikara kilpaili Britannian rallisarjassa Renault Twingolla. Vuonna 2012 Jarkko sijoittui viidenneksi Katalonian rallissa saavuttaen uransa ensimmäiset WRC-pisteet. Hän ajoi kilpailussa Minin autolla.

Kaudella 2017 Nikara on ajanut Tommi Mäkinen Racing Oy:n palkollisena Rallin SM-sarjaa tehtävänään koulia japanilaisesta kartanlukijaa Adachi Sayakasta MM-tasolle. Mäkisen operoiman Toyota Gazoo Racingin takana oleva Toyota Motor Company haluaa jossain vaiheessa japanilaisen autokunnan MM-sarjaan.

## Lähteet
Cool

**Cool** on englanninkielen sana ja tarkoittaa viileää lämpötilaa. Vaihtoehtoisesti **cool** tai **COOL** voi tarkoittaa esimerkiksi:

## Musiikki
* ”Cool” (Leonard Bernsteinin kappale), kappale musikaalista *West Side Story* vuodelta 1957
* ”Cool”, The Timen kappale vuodelta 1981
* ”Cool”, Gwen Stefanin kappale vuodelta 2005
* ”Cool”, Jonas Brothersin kappale vuodelta 2019
* Cool jazz, musiikkityyli
* *[[Cool (albumi)|Cool]]*, vuonna 1997 julkaistu kokoelma-albumi
* *[[Lupe Fiasco's The Cool]]*, Lupe Fiascon albumi vuodelta 2007

## Televisio
* CoolTV, kanadalainen televisiokanava
* Cool TV, unkarilainen televisiokanava

## Henkilöitä
### Sukunimenä

* Fabien Cool (s. 1972), ranskalainen jalkapallomaalivahti
* Wim Cool (s. 1943), hollantilainen poliitikko

### Taiteilijanimenä
* Cool (tuottaja), yhdysvaltalainen musiikkituottaja, *Cool & Dre* -duon jäsen
* Cool C, oik. *Cristopher Roney* (s. 1969), yhdysvaltalainen rap-artisti ja rikollinen
* LL Cool J, oik. *James Todd Smith* (s. 1968), yhdysvaltalainen rap-artisti ja näyttelijä
* Tré Cool, oik. *Frank Edwin Wright III* (s. 1972), yhdysvaltalainen rumpali (Green Day)
* Fabien Cool, ranskalainen jalkapallomaalivahti
* Wim Cool, hollantilainen poliitikko

## Paikkoja
* Cool (Kalifornia), Yhdysvallat
* Cool (Texas), Yhdysvallat
Japanilaiset lähetystöt keisarillisessa Kiinassa

**Japanilaiset lähetystöt keisarillisessa Kiinassa** olivat satunnaisesti toimineita diplomaattisia lähetystöjä, jotka toimivat Kiinan hovissa. Kaikki erot Japanin hovin tai shognunaattien lähettiläiden välillä poistettiin lähettiläiden saapuessa Kiinan pääkaupunkiin.

Säilyneiden dokumenttien perusteella on olemassa tietoja vuosien 600 ja 894 välillä toimineista lähetystöistä. Lähetystöihin kuului aristokraattisten sukujen *[[kuge]]jen* jäseniä ja buddhalaisia pappeja. Lähetystöt johtivat kiinalaisen kulttuurin kulkeutumiseen Japaniin ja edistivät tieteiden kehittymistä. Lähetystöt johtivat useiden buddhalaisuuden koulukuntien, mukaan lukien Zen, syntymiseen.

Kiinalaisen näkemyksen mukaan Kiina on maailman keskipiste ja tämän mukaan Chang'anissa Kiinan hovi piti japanilaisia lähetystöjä Kiinan alamaisina, mutta siitä olivatko japanilaiset samaa mieltä asiasta, ei ole näyttöä.

Kiina näyttää olleen ensimmäinen, joka halusi rakentaa yhteistyötä maiden välille. Sui-dynaistian keisari Yangdi lähetti vuonna 605 Japanin hoviin viestin, johon Shōtoku Taishi vastasi lähettämällä Ono no Imokon johdolla lähetystön Kiinaan.

Sui-dynastian aikaisiin Lähetystöihin kuului buddhalaisuuden opiskelijoita. Tang-dynastian aikaisista lähetystöistä on säilynyt ehkä parhaiten tietoja. Näitä oli yhteensä 13 ja ne päättyivät vuonna 894, jolloin keisari Uda peruutti suunnitteilla olleen lähetystömatkan saatuaan tietoja Kiinassa vallinneista levottomuuksista.
Elohopea kaloissa

**[[Kala|Kaloihin]] kertyy [[elohopea]]a** enimmäkseen metyylielohopean muodossa. Elohopean määrä kaloissa vaihtelee suuresti, ja ravintoketjun huipun suuret petokalat sisältävät sitä eniten, sillä elohopea rikastuu ravintoketjussa. Elohopeaa esiintyy ympäristössä sekä luonnostaan että ihmisen toiminnan seurauksena. Erityisesti hapettomissa oloissa bakteerit saattavat muuntaa maaperän ja sedimentin elohopeaa metyylielohopeaksi metylaatioksi kutsutussa prosessissa.

Ihmiset altistuvat elohopealle pääasiassa ravintonsa kautta. Metyylielohopea saattaa lisätä sydän- ja verisuonitautien riskiä ja vahingoittaa sikiön tai lapsen kehittyvää keskushermostoa. Metyylielohopeasta noin 95&nbsp;% imeytyy ruoansulatuksessa. Sen puoliintumisaika ihmisen elimistössä on noin 50 vuorokautta.

EU:n komission asetuksen (1881/2006) mukaan elintarvikkeeksi myytävän kalan elohopeapitoisuus ei saa ylittää 0,5 milligrammaa kilossa kalan tuorepainoa kohti laskettuna (mg/kg&nbsp;tp). Hauelle ja eräille muille asetuksessa luetelluille kalalajeille pitoisuusrajaksi on asetettu 1,0&nbsp;mg/kg&nbsp;tp.

## Lähteet
Émile Torchebœuf

**Émile Torcheboeuf** (17. kesäkuuta 1876 - ?) oli ranskalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili vauhdittomassa pituushypyssä, kuulantyönnössä ja seiväshypyssä. Hän edusti seuratasolla pariisilaista Racing Club de Francea.

Torcheboeuf osallistui olympialaisiin kerran, Pariisissa 1900. Hän voitti tuolloin vauhdittomasta pituushypystä pronssia tuloksellaan 303 cm, jolla hän voitti neljänneksi sijoittuneen Yhdysvaltain Lewis Sheldonin yhdellä sentillä.

Torcheboeuf voitti maansa mestaruuden kuulantyönnössä vuosina 1896 ja 1900, jonka lisäksi hän oli Ranskan-mestaruuskilpailujen pronssimitalisti seiväshypyssä vuonna 1896.

## Lähteet
Timi Lahti

**Timi Lahti** (s. 28. kesäkuuta 1990 Jyväskylä) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeisinä pelivuosinaan Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Lahti on Jyväskylän Jalkapalloklubin kasvatti. Hän siirtyi seurasta myöhemmin Valkeakosken Hakaan. Lahti siirtyi tämän jälkeen Padovaan, jossa hän pelasi kolme vuotta. Elokuussa 2010 hän palasi Hakaan, jossa hän oli loppukaudella joukkueensa avainpelaajia. Joulukuussa 2010 Lahti siirtyi Veikkausliigakauden päätyttyä lopputalveksi Italian Serie D:hen AC Bellunon riveihin. Elokuussa 2011 hän siirtyi Hakasta loppukauden kattavalla lainasopimuksella Helsingin Jalkapalloklubiin, jolla on myös kauden päätyttyä osto-optio Lahteen. Lahti debytoi HJK:n puolustuksessa 18. elokuuta Eurooppa-liigan karsintaottelussa saksalaista Schalkea vastaan, jonka HJK voitti sensaatiomaisesti 2–0.

Lahti on pelannut useissa Suomen nuorisomaajoukkueissa, viimeisenä alle 21-vuotiaiden joukkueessa.

## Lähteet
Antti Mäkijärvi

**Antti Mäkijärvi** (s. 8. joulukuuta 1993 Espoo) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä tai hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Mäkijärvi on FC Hongan kasvatti. Hän debytoi Veikkausliigassa seuran edustusjoukkueessa 15. toukokuuta 2011 ottelussa Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Mäkijärvi siirtyi VfB Oldenburgiin Tampereen Ilveksestä elokuussa 2015.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* http://www.lansivayla.fi/artikkeli/243404-honka-luottaa-potkuvirtuoosiin
Brunhilde Hendrix

**Brunhilde Hendrix** (2. elokuuta 1938 Langenzenn &ndash; 28. marraskuuta 1995 Ansbach) oli saksalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän edusti seuratasolla 1. FC Nürnbergiä.

Hendrix voitti maansa mestaruuden 100 metrillä vuonna 1957 ja 200 metrillä vuonna 1960. Hän osallistui olympialaisiin kerran, Roomassa 1960, jolloin hän kilpaili 100 metrillä ja 4 × 100 metrin viestissä. Hendrix pääsi 100 metrin henkilökohtaisella matkalla välieriin saakka ja oli voittamassa hopeaa maansa pikaviestijoukkueessa. Hänen ennätyksensä 100 metrillä oli 11,6 sekuntia, jonka hän juoksi vuonna 1960.

Sekä Brunhilden isä Fritz että äiti Marie olivat olympiatason yleisurheilijoita.

## Lähteet
Nenad Stekić

**Nenad Stekić** (, 7. maaliskuuta 1951 Belgrad – 18. heinäkuuta 2021 Belgrad) oli Jugoslaviaa edustanut pituushyppääjä.

Stekić sijoittui kolmanneksi junioreiden EM-kilpailuissa 1970 tuulituloksella 751 cm. Hän sai hopeaa Rooman EM-kilpailuissa 1974 hypättyään 805. Montrealin olympialaisissa 1976 hän oli kuudes. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän saavutti jälleen hopeaa tuloksella 812. Vuonna 1980 hän oli toinen Sindelfingenin EM-hallikilpailuissa hypättyään 791, mutta karsiutui loppukilpailusta Moskovan olympialaisissa. Hän sijoittui viidenneksi Ateenan EM-kilpailuissa 1982 ja Helsingin MM-kisoissa 1983. Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän karsiutui loppukilpailusta.

Stekić sai universiadeissa kultaa 1977 ja hopeaa 1975. Hän voitti pituushypyn Välimeren kisoissa 1975 ja 1979 sekä Balkanin kisoissa 1973, 1974, 1976, 1978, 1979 ja 1980. Jugoslavian-mestaruuden hän voitti 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1977, 1983 ja 1985.

Stekić hyppäsi Euroopan ennätyksen 845 cm Montrealissa 25. heinäkuuta 1975. Se kesti maanosan ennätyksenä vuoteen 1980 saakka.

## Lähteet
Ingrid Lotz

**Ingrid Lotz** (o.s. **Eichmann**; s. 11. maaliskuuta 1934 Malliß) on saksalainen entinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kiekonheitossa. Hän edusti Saksan demokraattista tasavaltaa ja seuratasolla SC DHfK Leipzigia.

Lotz osallistui olympialaisiin kerran, Tokiossa 1964. Hän voitti tuolloin hopeaa tuloksellaan 57,21 metriä, joka oli vielä heiton jälkeen silloinen olympiaennätys ja myös jäi hänen henkilökohtaiseksi ennätyksekseen. Lotz voitti maansa mestaruuden kolmesti peräkkäin vuosina 1962&ndash;1964.

Ingrid on naimisissa moukarinheittäjä Martin Lotzin kanssa.

## Lähteet
Truron tuomiokirkko

**Truron tuomiokirkko** eli **The Cathedral of the Blessed Virgin Mary, Truro** on anglikaaninen katedraali Trurossa Cornwallin kreivikunnassa Englannissa. Se on yksi Ison-Britannian kolmesta kolmitornisesta katedraalista. Muita ovat Lichfieldin tuomiokirkko ja St Mary's Cathedral Edinburghissa. Kirkko edustaa uusgoottilaista rakennustyyliä.

Ennen kuin kirkon rakennustyöt voitiin aloittaa vuonna 1880, jouduttiin tontin pohjoislaidalta lunastamaan ja purkamaan useita rakennuksia. Arkkitehti John Loughborough Pearson kuoli äkillisesti vuonna 1897, mutta hänen poikansa Frank jatkoi työtä. Kirkko vihittiin lopulta käyttöön vuonna 1910 kahden länsitornin valmistuttua viimeisinä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Niko Liukkonen

**Niko Markus Liukkonen** (s. 30. maaliskuuta 1977) on lahtelainen säveltäjä, sanoittaja, kitaristi ja laulaja.

Vuodesta 1991 Liukkonen on toiminut Rattle Boys (vuodesta 1997 eteenpäin Rattle) -yhtyeen laulaja-kitaristina. Rattlen kanssa Liukkonen on levyttänyt omakustanteena kaksi singleä, yhden EP:n, kaksi studioalbumia ja kaksi livealbumia sekä Low Frequency Records -levy-yhtiön kustantamana yhden singlen ja yhden albumin.

Liukkonen on levyttänyt myös kaksi livealbumia The Beetles -yhtyeen kanssa. Näiden lisäksi hänen levytyksiinsä kuuluu kaksi Rodeo Drive -albumia, Lipa Rockin *Tilaisuus tekee varkaan* -albumi, Lipa Liukkonen *Syksy tulee -*albumi, Lipa Liukkonen *Keräilyerä* -albumi, Lipa Liukkonen -*Täällä ollaan* -albumi, sekä MediHevi EP. 

## Aiheesta muualla
* http://www.lipaliukkonen.fi
* http://www.liparock.com 
* http://www.rattle.org
Jon Flanagan

**Jonathon Patrick "Jon" Flanagan** (s. 1. tammikuuta 1993 Liverpool, Englanti) on irlantilaiset juuret omaava englantilainen jalkapalloilija, joka edusti pitkään Englannin Valioliigassa pelaavaa Liverpoolia. Vuodesta 2018 hän on edustanut skotlantilaisseura Rangersia. Flanagan pelaa yleensä oikean laitapuolustajan paikkaa mutta kykenee myös pelaamaan vasemmalla laidalla.

## Ura
Liverpoolin oma kasvatti Flanagan teki ensiesiintymisensä Valioliigassa 11. huhtikuuta 2011 ottelussa Manchester Cityä vastaan. Kauden loppua kohden Flanagan vakiinnutti ennakkoluulottomien otteidensa myötä paikkansa joukkueen kokoonpanossa. Kesällä 2018 hän siirtyi skotlantilaisseura Rangersiin.

## Lähteet
John Flanagan

**John Flanagan** voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

* John Flanagan (1868–1938), kolminkertainen moukarinheiton olympiavoittaja
* John Flanagan (s. 1944), australialainen kirjailija
* Jon Flanagan (s. 1993), englantilainen jalkapalloilija
VEF I-16

**VEF I-16** oli latvialaisen VEF-tehtaan valmistama hävittäjän prototyyppi. Sen suunnitteli Kārlis Irbītis ja prototyyppi rakennettiin vuonna 1939, mutta sen kehitystyö keskeytyi Neuvostoliiton miehittäessä Latvian vuonna 1939. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesällä 1941 prototyyppi jäi saksalaisille, ja Luftwaffe koelensi AW 10 -tunnuksen saanutta konetta.

I-16 alatasoinen, ja moottorina oli ahdettu tšekkiläinen 540 hevosvoiman V12-moottori. Moottorin kanssa käytettiin kaksilapaista potkuria. I-16 oli umpiohjaamoinen ja sen aseistuksena oli kaksi Browning-konekivääriä. Koneessa oli kiinteä laskuteline sisäänvedettävän sijasta.

## Tekniset tiedot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* I-16  
*I-16
Rumpurei

**Rumpurei** on Ti-Ti Nallen kuudes studioalbumi, jonka solistina toimii Riitta Korpela. Albumista on olemassa myös kasettiversio. Vuosi levyn ilmestymisen jälkeen tehtiin *Ti-Ti Nallen laulava ja leikkivä kuvakirja*-VHS, jonka laulut ovat suurimmaksi osaksi tältä albumilta.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Lähteet
*Rumpurei CD – Ti-Ti Kauppa
Snežana Pajkić

**Snežana Pajkić** (, s. 23. syyskuuta 1970 Cuprija) on Jugoslaviaa edustanut keskimatkojen juoksija.

Pajkić sai Ateenan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1986 pronssia 1&nbsp;500&nbsp;metrillä ajalla 4.16,03. Lisäksi hän oli seitsemäs 800 metrin juoksussa. Hän voitti saman ikäluokan Euroopan-mestaruuden 1&nbsp;500&nbsp;metrillä Birminghamissa 1987 ajalla 4.16,09 ja oli toinen Välimeren kisojen 800 metrillä Latakiassa 1987. Sudburyn alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1988 hän saavutti hopeaa 1&nbsp;500&nbsp;metrillä ajalla 4.16,19 ja oli kuudes 800&nbsp;metrillä. Hän voitti saman ikäluokan Euroopan-mestaruuden 1&nbsp;500&nbsp;metrillä Varaždinissa 1989 ajalla 4.13,34.

Pajkić voitti Splitin EM-kilpailuissa 1990 kultaa 1&nbsp;500&nbsp;metrillä ennätyksellään 4.08,12. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän karsiutui 1&nbsp;500&nbsp;metrin alkuerissä. Hän voitti Jugoslavian-mestaruuden 800&nbsp;metrillä 1991 ja 1992, 1&nbsp;500&nbsp;metrillä 1986, 1987, 1988, 1990 ja 1991 sekä 3&nbsp;000&nbsp;metrillä 1986, 1987 ja 1990.

## Ennätykset
### Ulkoradat

### Sisäradat

## Lähteet
Songs from the Crystal Cave

**Songs from the Crystal Cave** on ensisijaisesti näyttelijänä tunnetun Steven Seagalin vuonna 2005 ilmestynyt esikoisalbumi. Seagal itse laulaa ja soittaa kitaraa levyllä. Levy yhdistelee kantria, maailmanmusiikkia, poppia ja rockia. Monet lauluista heijastavat Seagalin henkistä ja buddhalaista taustaa.

Levyllä esiintyvät myös muusikot Stevie Wonder ja Lady Saw.

Seagal on joskus tuottanut soundtrackeja elokuviinsa. Muun muassa kappale ”Girl It’s Alright”, esiintyy elokuvassa *[[Into the Sun]]*.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Aiheesta muualla
* Songs from the Crystal Cave discogs.com -sivustolla
Mingrelit

**Mingrelit** (omakielinen nimitys მარგალი, *margali*) ovat mingrelin kieltä puhuva etninen ryhmä Georgian historiallisessa Mingrelian maakunnassa ja sen lähialueilla Abhasiassa. Kulttuuriltaan he ovat lähellä georgialaisia.

Mingrelien lähimpiä kielisukulaisia ovat Turkin koillisosassa Mustanmeren rannikolla elävät lazit. Kirjakielenään mingrelit ovat vanhastaan käyttäneet georgiaa. Abhasiassa he varsinkin neuvostoajan lopulla osasivat usein paremmin venäjää. 1800-luvun lopussa ja 1930-luvun alussa mingrelin kieltä yritettiin käyttää myös kirjallisesti. Vuosituhannen vaihteessa kiinnostus sitä kohtaan on jälleen lisääntynyt.

1930-luvulle saakka mingrelejä pidettiin erillisenä kansallisuutena. Vuoden 1926 väestönlaskennassa rekisteröitiin 243&nbsp;000 mingreliä ja 285&nbsp;000 äidinkielistä mingrelin puhujaa. Myöhemmin mingrelit on katsottu georgialaisiin kuuluvaksi kansatieteelliseksi ryhmäksi. Nykyisin heitä arvioidaan olevan noin puoli miljoonaa henkeä.

Mingrelien identiteetti on ollut kiistelty ja poliittisesti tulenarka kysymys. 1950-luvun alussa he joutuivat Stalinin puhdistusten kohteeksi. Mingrelisyntyisen Zviad Gamsakhurdian syrjäyttäminen vuonna 1992 johti kapinaan hänen tukialueenaan pidetyssä maakunnassa. Mingrelit joutuivat kärsimään myös Abhasian ja Georgian välisen sodan aikana 1990-luvun alussa, jolloin arviolta 250&nbsp;000 henkeä pakeni Georgiaan. Myöhemmin eri arvioiden mukaan 45&nbsp;000–70&nbsp;000 mingreliä on päässyt palaamaan Abhasian Galin piiriin.
## Tunnettuja mingreleita
*Zviad Gamsakhurdia
*Konstantine Gamsakhurdia
*Lavrenti Beria
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Journey Without Maps

**Journey Without Maps** on englantilaisen kirjailijan Graham Greenen kirjoittama ja vuonna 1936 ilmestynyt matkakirja noin 560-kilometrisestä ja neljä viikkoa kestäneestä matkasta Liberian sisäosien halki. Matka tapahtui vuonna 1935 ja oli Greenen ensimmäinen Euroopan ulkopuolelle tekemä matka. Liberian sisäosia ei tuolloin ollut vielä karttoihin merkitty (Yhdysvaltain hallitus julkaisi sen sijaan kartan, jossa sisäosia edusti iso, valkoinen läiskä, johon oli kirjoitettu sana "kannibaalit"), joten Greene käytti matkan aikana paikallisia oppaita ja matkatavaroiden kantajia.

Greenen matka alkoi Liberian pohjoisimmasta kohdasta läheltä Sierra Leonessa sijaitsevaa Kailahunin kaupunkia. Sieltä hän matkusti kohti kaakkoa viidakon ylänkömaiden läpi. Hän kulki osan Ranskan Guineasta poikki ennen kuin kääntyi lounaseen ja saapui Grand Bassan läänin rannikolle. Sieltä hän matkusti pääkaupunkiin Monroviaan.

Matkan varrella Greene tapasi muita valkoisia, muun muassa amerikkalaisia ja englantilaisia lähetyssaarnaajia, saksalaisen seikkailijan, kullanetsijöitä ja rantaryöväreitä. Niistä kylistä, joiden läpi Greene matkusti, useimpien asukkaat olivat nähneet valkoihoisia matkustajia ennenkin, mutta monille siitä oli kulunut jo vuosia ja nuoremmille asukkaille kokemus oli uusi. Greene kirjoitti maan surkeasta kansanterveydestä; koko maasta löytyi vain kourallinen lääkäreitä ja tavallista liberialaista vaivasi pitkä luettelo tauteja (erityisesti sukupuolitaudit ja malaria vaikuttivat maanlaajuisilta, ja niiden rinnalla näkyi myös hyönteisten aiheuttamia avohaavoja sekä välillä spitaalia). Greene joi koko matkan aikana kokonaisia korillisia viskiä. Hän sairastui matkan puolivälissä, ja yöpyessään Zigi's Townissa matkan loppupuolella hän oli vähällä kuolla. Tuolloin Greene totesi, että hän oli "intohimoisen kiinnostunut elämisestä", mikä "vaikutti sinä yönä tärkeältä havainnolta". Greene matkusti yhdessä serkkunsa Barbara Greenen kanssa.

Greenen matkan toteutti vuonna 2009 uudelleen englantilainen toimittaja Tim Butcher. Hän oli työskennellyt Daily Telegraphin Afrikan kirjeenvaihtajana ja kirjoittanut Kongon demokraattista tasavaltaa käsittelevän kirjan *Blood River: A Journey to Africa's Broken Heart* (2007). Hän matkusti Liberiaan ja seurasi Greenen jalanjäljissään. Butcherin seuraava kirja perustuu tähän matkaan.

## Lähteet
*Graham Greene. *Journey Without Maps*, 1936. – 2. p. 2006  (taskukirja).

### Viitteet
Žlobinin rautatieasema

**Žlobinin rautatieasema** (, ) on tärkeä Valko-Venäjän rautateiden väli- ja risteysasema maan kahden suurimman kaupungin Minskin ja Homelin (Gomel) välisellä rautatiellä. Myös Valko-Venäjän itäinen päärata, joka saapuu pohjoisesta Oršan ja Mahiljoun suunnalta, kulkee tämän Žlobinin kaupungin aseman kautta; rata jatkaa koilliseen Homelia kohti ja toinen haara etelään Kalinkavitšyn ja Mazyrin suuntaan. 

Žlobinin asema sijaitsee käytännössä kaupungin keskustassa, vain 200 metriä Žlobinin keskusaukion eteläpuolella. 

Žlobinin aseman kautta kulkee paikallisjunia ainakin Asipovitšyn risteysasemalle ja takaisin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Žlobinin rautatieasemasta 
* Valko-Venäjän rataverkon kartta 
*Valko-Venäjän juna-aikatauluja (karttavalikon kautta)
Anya Rozova

**Anya Rozova** (, s. 3. tammikuuta 1989), myös **Anya Kop**, on yhdysvaltalainen malli. Hän tuli toiseksi *[[Huippumalli haussa]]* -televisiosarjan 10. tuotantokaudella.

Rozova syntyi Venäjällä, mutta hänet adoptoitiin neljävuotiaana Yhdysvaltoihin. Hän kasvoi Havaijilla. Esiinnyttyään *Huippumalli haussa* -sarjassa vielä nimellä Anya Kop, hän vaihtoi sukunimensä alkuperäiseen venäläiseen nimeensä.

## Aiheesta muualla
* 
* Anya Rozova Fashion Model Directory -sivustolla
Johnny Grande

**John A. Grande** (14. tammikuuta 1930 – 3. kesäkuuta 2006) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka toimi Bill Haleyn taustayhtye *[[Bill Haley & His Comets]]in* pianistina ja harmonikansoittajana vuodesta 1949 vuoteen 1963.

Grande kuoli vuonna 2006 Houstonissa syöpään liittyvien komplikaatioiden johdosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
USS Hyman G. Rickover

**USS Hyman G. Rickover** (runkonumero SSN-709) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. Se on nimetty amiraali Hyman G. Rickoverin mukaan.

## Valmistus

Alus tilattiin 10. joulukuuta 1973 General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 24. heinäkuuta 1981. Se laskettiin vesille 27. elokuuta 1983 kumminaan amiraali Rickoverin puoliso Eleonore Ann Bednowicz Rickover ja liitettiin laivastoon 21. heinäkuuta 1984 ensimmäisenä päällikkönään Fredrik Spruitenburg.

## Palvelus
Koeajojen päätyttyä alus oli 6.–20. elokuuta 1984 asejärjestelmien kohdistuskokeissa, jolloin se vieraili Roosevelt Roadsissa Puerto Ricossa 10.–15. elokuuta ja Fredristed St. Croixissa Neitsytsaarilla 17.–20. elokuuta. Seuraavaksi alus läpäisi Mk48 torpedoammunnat 30. lokakuuta – 2. marraskuuta, mikä jatkui vierailulla Port Canaveralissa Floridassa 3.–7. marraskuuta. Vuoden lopun alus vietti New Londonin sukellusvenetukikohdassa.

Alus poistettiin palveluksesta 14. joulukuuta 2006.

## Lähteet
USS Augusta (SSN-710)

**USS Augusta** (runkonumero SSN-710) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene, joka poistettiin 2008 palveluksesta.

## Valmistus

Alus tilattiin 31. lokakuuta 1973 General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 24. huhtikuuta 1981. Alus laskettiin vesille 21. tammikuuta 1984 ja liitettiin laivastoon 19. tammikuuta 1985.

## Palvelus
Helmikuussa 2003 alus lähti New Londonin sukellusvenetukikohdasta partiomatkalle Välimerelle ja Punaisellemerelle. Se ampui 21. maaliskuuta liittoutuneiden alusten kanssa Tomahawk-risteilyohjuksia Irakiin ennen hyökkäyksen aloittamista. Alus palasi 9. elokuuta päällikkönsä Mike A. Haumerin alaisuudessa operaatio Iragi Freedomista kotisatamaansa.

Alus palasi 8. syyskuuta 2005 Välimereltä kotisatamaansa New Londoniin. Se osallistui 13. huhtikuuta 2007 Naton suurimpaan Välimererellä pidettävään harjoitukseen Noble Mantaan, joka pidettiin 12.-22. huhtikuuta. Alus palasi 22. syyskuuta Grotoniin Connecticutiin.

Alus poistettiin 7. helmikuuta 2008 New Londonissa palveluksesta viimeisen päällikkönsä Chad Brownin johdolla. Alus lähti 12. helmikuuta viimeisen kerran tukikohdasta Norfolkin laivastotukikohtaan Portsmouthiin Virginiaan, jossa se riisuttiin sotavarusteista. Lisäksi siitä poistettiin varaosia sekä nesteet hydraylijärjestelmistä, tankeista ja putkistoista. Alus poistettiin 11. helmikuuta 2009 virallisessa tilaisuudessa Portsmouthissa palveluskäytöstä. Se hinattiin toukokuussa Puget Soundin telakalle ja varastointikeskukseen Bremertoniin Washingtoniin odottamaan romutusta.

## Lähteet
USS San Francisco (SSN-711)

**USS San Francisco** (runkonumero SSN-711) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin 1. elokuuta 1975 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 26. toukokuuta 1977. Se laskettiin vesille 27. lokakuuta 1979 kumminaan Robert Y. Kaufmanin puoliso ja liitettiin laivastoon 24. huhtikuuta 1981 ensimmäisenä päällikkönään J. Allen Marshall.  
 
## Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 4. marraskuuta 2016.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
USS Atlanta (SSN-712)

**USS Atlanta** (runkonumero SSN-712) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin Newport News Shipbuildin and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä rakentaminen aloitettiin 17. elokuuta 1978. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1980 kumminaan Sam Nunnin puoliso ja otettiin palvelukseen 6. maaliskuuta 1982 ensimmäisenä päällikkönään Robin J. White. 

## Palvelus
Palvelukseenoton jälkeen alus oli koeajoissa Uuden Englannin rannikolla. Se siirrettiin 15. toukokuuta takaisin valmistajalle havaittujen puutteiden ja vikojen korjaamiseksi. Lokakuussa alus palasi palvelukseen sijoitettuna Norfolkin laivastotukikohtaan. Se aloitti ensimmäisen valtameren takaisen operaationsa lähtiessään 20. kesäkuuta 1983 Eurooppaan. Alus vieraili Skotlannissa ja Norjassa ennen paluutaan Norfolkiin 23. marraskuuta.

Alus kävi tammikuussa 1984 koulutuspurjehduksella Länsi-Intian vesillä, jonka jälkeen se palasi normaaliin palvelukseen Norfolkin laivastoasemalle. Syyskuussa alus osallistui READEX 2-84 harjoitukseen, josta se palasi taas Norfolkiin. Alus osallistui huhtikuussa 1985 COMPTUEX 2-85 harjoitukseen.

Alus poistettiin palveluksesta 16. joulukuuta 1999.

## Lähteet
USS Houston (SSN-713)

**USS Houston** (runkonumero SSN-713) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin 1. elokuuta 1975 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 29. tammikuuta 1979. Se laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1981 kumminaan silloisen varapresidentin George H. W. Bushin puoliso Barbara Bush ja liitettiin laivastoon 25. syyskuuta 1982 ensimmäisenä päällikkönään G. H. Mensch.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Guamille.

Alus saapui 17. tammikuuta 2012 uuteen tukikohtaansa Pearl Harboriin, jossa se liitettiin 7. sukellusvenelaivueeseen. Aluksen päällikkö David G. Schappert luovutti 17. helmikuuta päällikön tehtävät Paul Davisille.

Alus poistettiin palveluksesta 24. elokuuta 2017.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Toiset

**Toiset** () on China Miévillen vuonna 2009 ilmestynyt fantasia- ja rikosromaani. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2011 Kariston kustantamana. Suomentaja on J. Pekka Mäkelä. Kirja on poliisiromaani, jossa on spekulatiivisen fiktion lajityypin piirteitä. Teosta voi luonnehtia näiltä osin maagiseksi realismiksi tai tieteiskirjallisuudeksi. Tapahtumat sijoittuvat kahteen kaupunkiin, jotka sijaitsevat yhteisessä tilassa mutta ovat erossa pidettyjä. Romaani kommentoi arkitodellisuuden kieltämistä ja erilaisia poliittisia ongelmia.

## Vastaanotto

Sfreviews.net-sivuston Thomas M. Wagnerin mukaan kirja on hyvin toimivaa viihdettä yhteiskuntapoliittisine kommentteineen. Kriitikko Adam Robertsin mukaan kirjan fantasia toimii, mutta rikostarina on tuttu. *[[Telegraph]]in* Robert Hanksin mukaan teos on kiintoisa, mutta kuvaus jää hieman epämääräiseksi ja juonenkulku pakotetuksi. Zone-sf.comin Jonathan McCalmontin mukaan Miévillen teemat ovat kiintoisia, mutta kirjailija ei onnistu viemään niiden käsittelyä aivan loppuun asti. Kirja kompastuu latteaan juoneen ja ohueen henkilökuvaukseen. 

*[[Portti (lehti)|Portti]]*-lehden Timo Pietilän mukaan kirjan perusajatus on kiehtova, joskaan ei erityisen looginen. *[[Tähtivaeltaja]]*-lehden Toni Jerrmanin mukaan vertauskuvallinen teos ammentaa kvanttimekaniikasta, niin kissaparadoksista kuin kietoutumisen käsitteestäkin.  Teos oli Tähtivaeltaja- ja Tähtifantasia-palkintojen ehdokkaana 2012.

Kirja on voittanut useita palkintoja: BSFA, Red Tentacle, Arthur C. Clarke -palkinto, Hugo-palkinto, Locus-palkinto, World Fantasy Award

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Helen Zaltzman: The City & the City. The Observer 17.1.2010. 
* Abigail Nussbaum: The City & The City. Asking the Wrong Questions 21.9.2009. 
* Ville Lähde: Toivottoman kapinan houkutus . Voima 4/2011.
* Vesa Sisättö: Uuskumman mestari esittäytyy. Helsingin Sanomat 5.12.2011.
Murder

**Murder** on Anurag Basun ohjaama intialainen eroottinen jännityselokuva vuodelta 2004. Se perustuu vuoden 2002 yhdysvaltalaiseen elokuvaan *[[Kohtalokas syrjähyppy]]*. Samasta elokuvasta on tehty myös kaksi muuta Bollywood-versiota, *[[Hawas]]* ja *[[Tezaab – The Acid of Love]]*. *Murder* oli suuri menestys Intiassa. 

## Näyttelijät

## Soundtrack
Elokuvan musiikin on säveltänyt Anu Malik. Sanoittajina toimivat Sayeed Quadri ja Rahat Indori.

## Jatko-osa
*[[Murder 2]]* ilmestyi 8. heinäkuuta 2011 ja on ollut myös suuri menestys. Molempien elokuvien suosion vuoksi tekeillä on kolmas osa elokuvasarjaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
USS Norfolk (SSN-714)

**USS Norfolk** (runkonumero SSN-714) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 1. elokuuta 1979. Se laskettiin vesille 31. lokakuuta 1981 kumminaan Caspar Weinbergerin puoliso ja liitettiin laivastoon 21. toukokuuta 1983 ensimmäisenä päällikkönään Kenneth R. Karr.

## Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 13. marraskuuta 2015.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
USS Buffalo (SSN-715)

**USS Buffalo** (runkonumero SSN-715) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. 

## Valmistus

Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 25. tammikuuta 1980. Alus laskettiin vesille 8. toukokuuta 1982 ja liitettiin laivastoon 5. marraskuuta 1983.

## Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 30. tammikuuta 2019.

## Lähteet
USS Salt Lake City (SSN-716)

**USS Salt Lake City** (runkonumero SSN-716) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin Newport News and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 26. elokuuta 1980. Se laskettiin vesille 16. lokakuuta 1982 ja liitettiin laivastoon 12. toukokuuta 1984.

## Palvelus
Alus on poistettu käytöstä 15. tammikuuta 2006.

## Lähteet
USS Providence (SSN-719)

**USS Providence** (runkonumero SSN-719) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin Electric Boat Companyltä (nykyisin General Dynamics Electric Boat Division) Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 14. lokakuuta 1982. Se laskettiin vesille 4. elokuuta 1984 ja liitettiin laivastoon 27. heinäkuuta 1985 ensimmäisenä päällikkönään E. Morrow. 

Valmistuessaan se oli ensimmäinen VLS-siiloilla varustettu luokan alus.

## Palvelus
Alus kiinnittyi 23. syyskuuta 2021 laituriin Kitsap-Bremertonin laivastotukikohdassa, missä aloitettiin vuoden kestävät palveluksesta poisto valmistelut Puget Soundin laivastotelakalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
USS Olympia (SSN-717)

**USS Olympia** (runkonumero SSN-717) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 31. maaliskuuta 1981. Se laskettiin vesille 30. huhtikuuta 1983 kumminaan Dorothy Williams ja liitettiin laivastoon 17. marraskuuta 1984.

## Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 5. helmikuuta 2021.

## Lähteet
USS Honolulu (SSN-718)

**USS Honolulu** (runkonumero SSN-718) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 10. marraskuuta 1981. Se laskettiin vesille 24. syyskuuta 1983 ja liitettiin laivastoon 6. marraskuuta 1985.

## Palvelus
Syyskuussa 1986 alus siirrettiin Havaijille, jossa se liittyi Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastoon.

Alus poistettiin palveluksesta 2. marraskuuta 2007 ja poistettiin samana päivänä alusluettelosta.

## Lähteet