Kilpukka

**Kilpukka** eli **sammakonkilpukka** (*Hydrocharis morsus-ranae*) on kilpukkakasvien heimoon kuuluva monivuotinen vesikasvilaji.

## Ulkonäkö ja koko
Kilpukka on irtokelluja tai löyhästi juurtuva. Juuret ovat pitkiä ja haaraisia. Varsi on lyhyt, kalju ja rönsyllinen. Rönsyjen kärjessä syksyllä 5–8 mm pitkä talvehtimissilmu. Ruusukkeessa kasvavat lehdet ovat pitkäruotisia, isokorvakkeisia, pinnalla kelluvia ja lumpeenlehtien muotoisia, mutta selvästi pienempiä. Lapa on pyöreä ja munuaismainen, herttatyvinen, ehytlaitainen, 2–5 cm, yleensä pituuttaan hieman leveämpi. Päältä lehdet ovat vihreitä, kiiltäviä ja alta rusehtavan punertavia.

Kilpukka kukkii melko harvoin, yleensä lämpiminä kesinä, mutta jos kukkii, niin heinä-syyskuussa. Kukat suomumaisten ylälehtien hangoissa, ne ovat pienehköt ja valkoiset. Kukkien teriö on säteittäinen, terälehtiä on kolme ja ne ovat vastapuikeita, tyveltä keltatyvisiä ja 10–13 mm pitkiä. Verholehtiä on kolme. Kilpukan kukat ovat yksineuvoisia eli heteet ja emit sijaitsevat eri kukissa. Hedekukkia on yhdestä neljään kappaletta perällisessä, kahden ylälehden suojaamassa kukinnossa. Kukkaperät ovat 0,7–5 cm pitkiä, ja heteitä on 12–18. Emikukka on yksittäinen, sen perä on 3–9 cm, ja perän tyvellä on yksi ylälehti. Kukassa emejä on kuusi, ja ne ovat yhdislehtisiä ja kuusivartaloisia. Luotteja on kuusi, ja ne ovat kaksijakoisia. Hedelmä on kota.

## Levinneisyys
Euroopassa kilpukka esiintyy lähes kaikissa maissa paitsi Islannissa. Suomessa se kasvaa maan etelä- ja keskiosissa, pohjoisimmat kasvupaikat ovat Kemissä saakka. Laji on etelässä jokseenkin yleinen, runsain Satakunnassa ja Etelä-Hämeessä.

Kanadassa kilpukkaa istutettiin Ottawaan eräälle 1932 koetilalle ja se on levinnyt nykyään ainakin Montrealiin, Ontarioon, Eriejärveen sekä muutamalle paikkakunnalle New Yorkiin.

## Elinympäristö ja ekologia
Kilpukka viihtyy rehevöityneissä vesistöissä, rehevissä järvenlahdissa ja lammissa, joissa ja ojissa. Sen luontaisia kasvupaikkoja ovat umpeen kasvavat vesistöt, joissa se viihtyy lähinnä ruovikoissa ja lahdelmissa suojassa tuulelta ja aalloilta. Se on monien muiden vaateliaiden vesikasvien tavoin yleistynyt Suomessa vesistöjen rehevöityessä. Se lisääntyy kasvullisesti, kun rönsyihin syntyneet lehtiruusukkeet irtoavat emokasvista. Keväällä pintaan nousevat talvehtimissilmut saattavat myös levitä kevättulvan mukana ja vesilintujen jalkoihin tarttuessaan pidempiäkin matkoja.

## Kuvia

Tiedosto:Hydrocharis morsus-ranae 1.jpg
Tiedosto:HydrocharisMorsusRanae.jpg
Tiedosto:Waterplanten sloot alphen aan den rijn.JPG
Tiedosto:PelophylaxEsculentusOnHydrocharis.jpg
Tiedosto:HydrocharisMorsus-ranae.jpg
Tiedosto:HydrocharisMorsus-ranae2.jpg
Tiedosto:Hydrocharis morsus-ranae.jpeg
Tiedosto:Hydrocharis morsus-ranae habitus.jpeg
Tiedosto:HydrocharisBaby.jpg
Tiedosto:HydrocharisMorsusRanae Turio.jpg|Talvehtimissilmu.


## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kilpukka (''Hydrocharis morsus-ranae'')
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Hydrocharis morsus-ranae'' 
* JSTOR Global Plants: ''Hydrocharis morsus-ranae'' 
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Hydrocharis morsus-ranae'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Hydrocharis morsus-ranae''