open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Eino Ojanen

**Eino Olavi Ojanen** (17. marraskuuta 1924 Helsinki – 12. marraskuuta 2010) oli suomalainen urheilutoimittaja, koripallovalmentaja ja erotuomari. Ojanen pelasi pääsarjatasolla koripalloa, käsipalloa sekä pesäpalloa.

Ojanen voitti Karhun Poikien paidassa koripallon SM-pronssia. Hän edusti käsipallossa samaa seuraa ja voitti kolme SM-kultaa. Pesäpallossa Ojanen edusti Katajanokan Haukkoja, muttei voittanut SM-mitalia. Käsipallossa hän pelasi myös 13 maaottelua. Ojanen valmensi Suomen koripallomaajoukkuetta vuosina 1950–1955 lukuun ottamatta neljää ottelua vuonna 1952. Hänen aikanaan maajoukkue osallistui kolme kertaa EM-kilpailuihin.

Vuonna 2018 Ojanen nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen.

Ojanen ehti edustaa useita seuroja kuten Karhun Poikia, Katajanokan Haukkoja, Pankki-Veikkoja, Helsingin Tovereita, Helsingin Kisa-Tovereita, Kallion Palloseuraa ja Helsingin Pallo-Tovereita. Ojanen avusti urheilutoimittajana Helsingin eri lehtiä vuodesta 1949 (nimimerkki *Eden*), oli Koripallo- ja Koripallo-Lentopallo-lehden toimitussihteeri vuosina 1951–1962, SKL:n toiminnanjohtaja vuosina 1951–1964 ja SVUL:n tiedotuspäällikkö vuosina 1959–1960. Ojanen kuului SVUL:n järjestövaliokuntaan, Suurkisojen järjestelytoimikuntaan ja Pesäpalloliiton kilpailuvaliokuntaan. Hän toimi myös Koripalloliiton koulutusvaliokunnan puheenjohtajana. Vuosina 1951–1964 Ojanen toimi kouluttajana Koripalloliiton leireillä. Lisäksi hän oli Haukkojen käsi- ja pesäpallo- sekä Karhun Poikien koripallovalmentaja, Karhun Poikien puheenjohtaja ja Haukkojen johtokunnan jäsen. Ojanen oli myös kansainvälinen koripalloerotuomari ja *arbitre international honoraire* kunniajäsen.

Ansioistaan Ojanen sai Koripalloliiton kultaisen ansiomerkin, Pesäpalloliiton tunnustusmerkin ja hopeisen ansiomerkin, Käsipalloliiton pelaajamerkin, Suomen Urheilulehden ansiomerkin, Karhun Poikien kultaisen ansiomerkin ja Suomen Olympialaisen ansioristin. 

## Lähteet
Kanada talviolympialaisissa 1932

**[[Kanada]]** saavutti **[[Talviolympialaiset 1932|Lake Placidin talviolympialaisista 1932]]** seitsemän mitalia, joista yksi oli kultaa, yksi hopeaa ja viisi pronssia. Kisojen mitalitilastossa Kanada sijoittui neljänneksi. Kanadan joukkue koostui 42 urheilijasta, joista 38 oli miehiä ja neljä naisia.

Kaikki kanadalaisten saavuttamat mitalit tulivat luistimilla käydyistä lajeista: miehet voittivat jääkiekossa ainoan kultamitalin, taitoluistelusta tuli yksi pronssimitali ja pikaluistelusta kanadalaiset voittivat yhden hopean ja neljä pronssia.

## Mitalistit
### Kultaa
* William Cockburn, Clifford Crowley, Albert Duncanson, George Garbutt, Roy Henkel, Victor Lindquist, Norman Malloy, Walter Monson, Kenneth Moore, Romeo Rivers, Hack Simpson, Hugh Sutherland, Stanley Wagner ja Aliston Wise – jääkiekko, miehet

### Hopeaa
* Alexander Hurd – pikaluistelu, miesten 1&nbsp;500 m

### Pronssia
* Alexander Hurd – pikaluistelu, miesten 500 m 
* William Logan – pikaluistelu, miesten 1&nbsp;500 m
* William Logan – pikaluistelu, miesten 5&nbsp;000 m
* Frank Stack – pikaluistelu, miesten 10&nbsp;000 m 
* Montgomery Wilson – taitoluistelu, miesten yksinluistelu

## Lähteet
* Canada at the 1932 Lake Placid Winter Games  Sports Reference LLC.
Seututie 339

**Seututie 339** on Tampereen Kaukajärveltä Kangasalan Huutijärvelle johtava seututie. Tien pituus on noin 10,5 kilometriä. Se kulkee Vatialan kautta Lentolaan, josta se menee Suoramalle. Sieltä tie jatkaa Pikonkankaan kautta Kangasalan keskustaan ja Huutijärvelle.
Melonta kesäolympialaisissa 1952 – miesten 1 000 metrin kajakkiyksikkö

Helsingin olympiakisojen miesten kajakkiyksiköiden 1&nbsp;000 metrin melontaan osallistui 20 melojaa. Kilpailu käytiin 28. heinäkuuta Soutustadionilla.

## Alkuerät

Jokaisesta erästä kolme nopeinta loppukilpailuun.

**1.erä**

**2.erä**

**3.erä**

## Loppukilpailu

## Lähteet
* Tulokset puolaksi
Mount Juneau

**Mount Juneau** on 1&nbsp;090 metriä korkea vuori Kaakkois-Alaskassa noin puolitoista mailia itään Juneaun keskustasta.

## Historia
Mount Juneau pohjautuu kaivoshistoriaan. Alun perin kaivosmiehet nimesivät vuoren **Gold Mountainiksi** vuonna 1881, mutta se nimettiin uudelleen **Bald Mountainiksi** vuonna 1896.

## Ilmasto
Mount Juneaulla sataa 300% enemmän kuin Juneaun keskustassa.. Talvella Mount Juneau on yksi pahimmista lumivyöryn uhkista suurelle asutuskeskukselle..

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Final Fight 3

**Final Fight 3** on vuoden 1995 joulukuussa julkaistu tappelupeli. Capcomin kehittämä peli julkaistiin vain Super Nintendolle. Japanissa peli tunnetaan nimellä **Final Fight Tough**. 

Peli julkaistiin myöhemmin Wiille Virtual Consolen kautta aluksi Japanissa joulukuussa 2009 ja Euroopassa helmikuussa 2010.

## Juoni
Mad Gear rikosorganisaation hajottua täysin jäljelle jääneet rikolliset jäivät tappelemaan Metro Cityn alueista. Skull Cross nousi jengisodan jälkeen johtavaksi katujengiksi Metro Cityssä. Guyn palattua Metro Cityyn harjoittelureissultaan pormestari Haggarin luokse, Skull Cross jengi on aloittanut mellakan kaupungissa. Haggar lähtee Guyn, etsivä Lucian ja yllättäen paikalle ilmestyneen katutappelijan Deanin kanssa estämään Skull Cross jengiä tekemästä enempää tuhoa.

## Pelattavuus
Pelissä on neljä hahmoa valittavana; alkuperäisten Haggarin ja Guyn lisäksi pelissä on kaksi uutta hahmoa, Lucia ja Dean. Edellisten pelien tavoin hahmoilla on omat erityisliikkeet, sekä vahvuudet ja heikkoudet. Uutena ominaisuutena hahmot saivat uusia hyökkäys ja niskalenkki liikkeitä, sekä erityisesti Street Fighter peleistä tuttuja comboja. Liikettä varten kuvaruudun alalaidassa on combomittari, joka täyttyy pisteiden myötä. Mikäli liikettä ei käytä ollenkaan mittari tyhjenee automaattisesti itsekseen. Se myös tyhjenee myös käytön myötä.

Normaalin yksin- ja kaksinpelin lisäksi pelaaja voi pelata tietokoneen kanssa pelin läpi. Mukana on myös edellisten versioiden tavoin energiaa ja pisteitä lisääviä esineitä, jotka useimmiten ovat tynnyreiden ja laatikoiden sisällä. Myös eri aseita voi saada haltuunsa, joko maasta tai lyömällä esimerkiksi puukkoa pitävää roistoa.

Edeltäjiensä tavoin pelissä on yhteensä kuusi tasoa ja kaksi bonus tasoa. Pelin lopputekstit puolestaan määräytyvät valitun hahmon mukaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Paul Lemström

**Paul Lemström** (20. heinäkuuta 1941 Helsinki – 19. kesäkuuta 2004 Siuntio) oli suomalainen urheilutoimittaja.

Lemström työskenteli suurimman osan urastaan Hufvudstadsbladetin palveluksessa. Hän aloitti lehden urheilutoimittajana vuonna 1966 ja jäi eläkkeelle vuonna 2002. Hän toimi vuodesta 2000 kuolemaansa asti, vajaan kolmen kauden ajan, Urheilutoimittajain liiton puheenjohtajana. Hän kuului liiton hallitukseen vuodesta 1990 ja toimi myös Helsingin Urheilutoimittajien puheenjohtajana. Vuonna 1993 Suomen Valmentajat ry valitsi Lemströmin vuoden urheilutoimittajaksi.

Lemström, lempinimeltään ”Pille”, pelasi nuoruudessaan käsipalloa SM-tasolla. Hän oli voittamassa Suomen mestaruutta helsinkiläisseura Arsenalissa vuonna 1963.

Lemström kuoli vuonna 2004, 62-vuotiaana, äkilliseen sairauskohtaukseen kesäpaikallaan Siuntiossa.

## Lähteet
Nina Zanjani

**Nina Zanjani** (s. 1. syyskuuta 1981 Iran) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on näytellyt Wallander-elokuvissa poliisiharjoittelijaa sekä ollut yksi päähenkilöistä useassa ruotsalaisessa elokuvassa. Hän on näytellyt myös teatterissa ja televisiosarjoissa.

Zanjani on valmistunut Tukholman teatterikorkeakoulusta. Hänen vielä opiskellessaan ohjaaja Eva Bergman kiinnitti huomiota Zanjanin lahjakkuuteen ja tarjosi hänelle pääosaa kuningatar Elisabethina näytelmässä *Don Carlos*. Teatterikorkeakoulussa yksi hänen opettajistaan oli Krister Henriksson, jonka ehdotuksesta Zanjani otettiin Wallander-elokuviin.

Zinjani on lähtöisin Iranista, josta hän muutti kuusivuotiaana Ruotsiin vanhempiensa kanssa.

## Lähteet
Sverrir Gudnason

**Sverrir Gudnason** (; s. 12. syyskuuta 1978 Lund, Ruotsi) on syntyperältään islantilainen näyttelijä.

## Varhainen elämä

Gudnason muutti vanhempiensa kanssa Islannista Ruotsiin vuonna 1990. Hän harrasti lapsena Islannissa näyttelemistä koulussa. Hän pääsi nuorena esittämään pää­osaa Halldór Laxnessin kirjoittamaan näytelmään *Maailman valo* Reykjavíkin kaupungin­teatterissa, missä hän esiintyi noin vuoden ajan.

## Ura

Gudnasonin tavoitteena oli päästä ammatti­näyttelijäksi. Muutettuaan Ruotsiin hän oppi ruotsin kielen nopeasti. Hän opiskeli teatteri­lukiossa ja sai pieniä televisio­rooleja. Vuonna 2007 hän esiintyi pää­osassa ruotsalaisessa televisio­sarjassa *Upp till kamp*. Seuraavana vuonna Shanghain kansain­välisillä filmi­festivaaleilla hän sai palkinnon parhaasta mies­pää­osasta suorituksestaan ruotsalais-tanskalaisessa elo­kuvassa *Original*.

Vuonna 2009 hänet valittiin keskeiseen rooliin *[[Wallander (elokuvasarja)|Wallander]]*-elo­kuva­sarjassa, jossa hän esiintyi 12&nbsp;elo­kuvassa.

Gudnason näytteli keskeistä roolia suomalaisessa *[[Omerta 6/12]]* -toiminta­elo­kuvassa, joka sai ensi-iltansa marras­kuussa 2021.

## Lähteet
Melonta kesäolympialaisissa 1952 – miesten 10 000 metrin kajakkiyksikkö

**Helsingin olympiakisojen miesten kajakkiyksiköiden 10&nbsp;000 metrin [[Melonta kesäolympialaisissa 1952|melontaan]]** osallistui 17 melojaa. Kilpailu käytiin suoraan loppukilpailuna 27. heinäkuuta Soutustadionilla.

## Loppukilpailu

## Lähteet
* Tulokset puolaksi
Marja Tyrnin Joulushow

**Marja Tyrnin Joulushow** on spin-off-sarja suomalaisesta sketsiohjelma *[[Putous|Putouksesta]]*. Lifestyle-ohjelman muotoon rakennetussa ohjelmassa *Vuoden sketsihahmo* -tittelin *Putouksessa* voittanut pallivahalainen leskirouva Marja Tyrni esittelee katsojille  vieraidensa kera erilaisia vinkkejä jouluvalmisteluihin. Kaikkiaan kuuden jakson mittainen ohjelma esitettiin MTV3-kanavalla vuodenvaihteessa 2010–2011. Sarjaa on esitetty uusinnoin jouluisin. 

*Marja Tyrniä* ohjelmassa näyttelee Aku Hirviniemi. Lisäksi ohjelmassa esiintyvät Marja Tyrnin apulaiset; Jucci Hellström ("Marja's Personal Assistent") sekä tonttutytöt Hilla Ruoppila ja Mimosa Willamo. Loppulaulun pianistina nähdään Larry Läskinen (Leri Leskinen). Jokaisessa jaksossa nähdään lisäksi useita vieraita.  

## Viittaukset Putoukseen
Ohjelmassa tehdään useita viittauksia *Putous*-ohjelman hahmoihin. Ensimmäisessä jaksossa vierailee "*Tyrnin kuumalinja*" -osiossa *Putouksessa* tutuksi tullut sketsihahmo *Raisa Reikänaama* (Krista Kosonen), viimeisessä jaksossa *Jättipipariluukun* vieraana on *Vuoden sketsihahmo* -kilpailussa toiseksi selviytynyt *Kete Rahkonen* (Riku Nieminen). Lisäksi *Raisa Reikänaama* ja *Kete Rahkonen* mainitaan ohjelmassa useaan kertaan; muista *Putouksen* hahmoista mainitaan *Birger Borg* ja "moppitukka" eli ohjelman juontaja Jaakko Saariluoma.

## Jaksot
Alla olevaan taulukkoon on listattu jaksoittain osioiden *"Hannu Karpolta pöllitty pukintunnistusformaatti"*, *"Jättipipariluukku"* ja *"Tyrnin kuumalinja"* vieraat.

## Katso myös
* Putous

## Aiheesta muualla
* 
* Marja Tyrnin kotisivut MTV3:n sivuilla

## Lähteet
Kumatetralyyli

**Kumatetralyyli** on rotanmyrkyissä käytettävä myrkyllinen tuholaistorjunta-aine. Ensimmäisen sukupolven 4-hydroksikumariini-johdannainen.

Kumatetralyyli on toistomyrkky, joka vaatii useita syöntikertoja, koska se poistuu elimistöstä nopeasti.  Myrkkysyöttiä on pidettävä vähintään 10&nbsp;vrk rottien saatavilla, ja syöttejä täytyy ennemmin lisätä useita kertoja viikossa kuin laittaa kerralla paljon. Muuten syötti voi homehtua ja pilaantua, jolloin se ei enää tehoa eikä maistu rotille.

Kumatetralyylin laskettu LD50-arvo on rotalla noin 33&nbsp;000&nbsp;mg/kg, aine on erittäin myrkyllistä joutuessaan iholle tai nieltynä. Toistomyrkyt häviävät rotan elimistöstä nopeasti, siksi myrkyn tehoamista joutuu odottamaan. Kumatetryylin ja muiden vastaavien 4-hydroksikumariini-myrkkyjen teho perustuu siihen että ne heikentävät veren hyytymistä ja aiheuttavat vaurioita verisuoniin ja maksaan. Koska rotanmyrkky vaikuttaa viiveellä, rotta ei tiedä syövänsä myrkkyä. Vaikka kumatetralyyli on myrkyllistä, se ei välttämättä tehoa esimerkiksi hiiriin, siksi sitä on syytä käyttää vain rottien torjuntaan. 

Kumatetralyyliä sisältävä rotanmyrkky on vaarallista myös lemmikeille, erityisesti koirille. Oireena ilmenee voimattomuutta, kalpeutta limakalvoilla ja mahdollista verenvuotoa tai veristä virtsaa. Hoitona annetaan K<sub>1</sub>-vitamiinia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*PubChem: Coumatetralyl 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Coumatetralyl 
*ChemBlink: Coumatetralyl
Slovenian sosialistinen tasavalta

**Slovenian sosialistinen tasavalta**, lyhenteeltä **Slovenian ST** () eli **Slovenian kansantasavalta**, lyhenteeltä **Slovenian KT** (), vuosina (1945&ndash;1963) oli sosialistinen tasavalta osana Jugoslavian sosialistista liittotasavaltaa vuodesta 1944 vuoteen 1991. Ennen vuotta 1963 alueen nimi ollut Slovenian kansantasavalta. Vuonna 1990, kun alue oli edelleen osa Jugoslaviaa, Slovenian kommunistit sallivat muiden poliittisten puolueiden perustamisen, mikä johti valtion muuttumiseen demokraattiseksi. 8. maaliskuuta 1990 Slovenian sosialistinen tasavalta poisti sanan ”sosialistinen” nimestään, jolloin siitä tuli Slovenian tasavalta, joka itsenäistyi 25. kesäkuuta 1991.

## Itsenäistyminen
Maaliskuussa 1990 Slovenian sosialistisen tasavallan hallitus hyväksyi alueen perustuslakiin joitakin muutoksia, jotka mahdollistivat demokraattisen yhteiskuntajärjestyksen. Heti saman vuoden huhtikuussa pidettiinkin demokraattiset vaalit. Parlamenttivaalit voitti oppositio Jože Pučnikin johdolla. Samaan aikaan Milan Kučan, aiempi kommunistisen puolueen kansanedustaja, äänestettiin alueen presidentiksi. Kristillisdemokraattien Lojze Peterlesta tuli pääministeri, ja hän lopetti 45 vuotta kestäneen kommunistipuolueen hallinnon virallisesti. Tänä ajanjaksona Slovenia palautti vanhan lippunsa ja vaakunansa, mikä viittasi vahvasti alueen tulevaan itsenäistymiseen. Vanhan kansallislaulun, Naprej zastava slaven, tilalle oli tullut kappale nimeltä Zdravljica jo maaliskuussa 1990.

23. joulukuuta 1990 Sloveniassa pidettiin kansanäänestys itsenäisyydestä. Kansanäänestyksen äänistä 92,3&nbsp;% kannatti Slovenian itsenäistymistä Jugoslaviasta. 25. kesäkuuta 1991 Slovenian parlamentti vahvisti alueen itsenäisyyden. Lyhyen 10 päivää kestäneen sodan jälkeen Slovenian armeija oli turvannut alueen itsenäisyyden. Pian tämän jälkeen muut valtiot alkoivat tunnustamaan Slovenian. Syntyi Slovenian tasavalta.

## Katso myös
*Jugoslavia

## Lähteet
Iain Clark

**Iain Clark** (s. 20. elokuuta 1946) on brittiläinen rumpali, joka on soittanut yhtyeissä Uriah Heep ja Cressida. Ensin mainitussa hän oli vuoden 1971 ajan ja soitti studioalbumilla *[[Look at Yourself]]*.
Mäski (kalastus)

**Mäski** on kalastuksessa veteen heitettävää jauhettua viljatuotetta, jonka tarkoitus on houkutella kaloja. Mäski toimii parhaiten särkikaloille. Mäskin tehokkuutta voidaan korostaa lisäämällä sekaan eläviä syöttejä, maissia tai keitettyjä hampunsiemeniä.

Mäskääminen on yleistynyt Suomessa, mutta voi olla vaikeata löytää kaupoista. Mäskiä ei ole saatavissa läheskään kaikista kalastusliikkeistä. 

## Eri merkkejä

* TopMix
* Starfish
* Swedbait
* Evezet Fishing
* Colmic
* Milo
* Traper
* Martin SB

## Katso myös

* Mäski
Almoreksantti

**Almoreksantti** on oreksiini-reseptorin antagonisti, joka on kehitteillä ollut lääke unettomuuteen. Lääkettä kehitti lääkeyhtiö Actelion melko pitkälle. Lääkkeen kehitystyö alkoi 2007. Tammikuussa 2011 lääkeaineen kehittely kuitenkin katkaistiin FDA:n määräyksestä, sillä almoreksantin vaikutusprofiilissa oli ilmennyt haittavaikutuksia. Oreksiini on hypotalamuksessa kylläisyyteen ja pirteyteen (uneliaisuuteen) vaikuttava välittäjäaine.

## Aiheesta muualla
*ChemBlink: Almorexant
Terhit

**Terhit** (*Asperugo*) on lemmikkikasvien (Boraginaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi nykyisin vain yksi laji: terhi (*Asperugo procumbens*). Aikojen kuluessa sukuun on kuvattu kuuluvaksi muutamia muitakin lajeja, mutta ne on sittemmin todettu samaksi lajiksi kuin terhi tai todettu muihin sukuihin, lähinnä rastien (*Anchusa*) sukuun, kuuluviksi.

Terhit ovat yksivuotisia ja karheakarvaisia ruohovartisia kasveja. Niiden varret ovat särmikkäitä ja kasvutapa vaihtelee maanmyötäisestä kohenevaan. Lehdet ovat ruodittomia tai lyhytruotisia ja muodoltaan suikeita. Lehtiasento on kierteinen, joskin ylimmät lehdet näyttävät olevan vastakkaisesti. Kukat sijaitsevat lehtihangoissa yksittäin tai pareittain lyhyiden kukkaperien päissä. Kukkien verhiöt ovat viisiliuskaisia ja kasvavat hedelmävaiheessa yhteen hedelmien kanssa. Teriöt ovat pieniä ja suppilomaisia sekä aluksi väriltään punaisia, mutta myöhemmiten sinivioletteja. Heteet ovat keskenään yhtä pitkiä, ja emit yksiluottisia. Hedelmänä on lohkohedelmä.

Suvun tieteellinen nimi (*Asperugo*) tulee latinan sanasta *asper* (suom. karhea) ja viittaa terhien karheakarvaisiin varsiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Terhit – ''Asperugo''
Vaskionjoki

**Vaskionjoki** on Halikonjoen vesistöön kuuluva joki Vaskiolla Salon kaupungissa Varsinais-Suomessa. Joki saa alkunsa Toivilanjoen ja Kumionojan yhtymässä. Vaskionjoki yhdistyy Vaskion taajaman eteläpuolella Kuusjoen kanssa muodostaen Halikonjoen. Vaskio on saanut nimensä joen mukaan.

Vaskionjokea kuormittavat Vaskion vedenpuhdistamo ja maanviljely. 30 prosenttia joen valuma-alueesta on peltoa. Vaskionjoki, kuten muutkin alueen joet, virtaa syvässä uomassa savimaassa. Joen alkulähteet sijaitsevat Vaskion soisilla reuna-alueilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Final Fight: Streetwise

**Final Fight: Streetwise** on vuoden 2006 helmikuussa julkaistu tappelupeli. Capcomin ja Secret Levelin kehittämä peli julkaistiin PlayStation 2:lle ja Xboxille. Peli sijoittuu vuosia eteenpäin alkuperäisen Final Fight pelien tapahtumista ja se esitteli samalla uuden päähahmon Kyle Traversin, joka etsii Metro Cityssä kadonnutta veljeään.

## Pelattavuus
Streetwise on kolmiulotteinen tappelupeli, joka jatkaa pelisarjalle tyypillistä katutappelua. Pelissä on kaksi eri pelimoodia, tarina- ja arcademoodi. Tarinamoodissa pelaajalla ohjaa Kyle Traversia, joka etsii kadonnutta veljeään. Moodi sisältää kymmenen pienpeliä, johon kuuluu muun muassa kädenvääntöä, tarkkuusammuntaa ja auton hajottamista. Pelaaja ansaitsee rahaa eri tappelujen myötä ja sivutehtäviä suorittamalla. Hahmon tappeluliikkeitä voi myös päivittää harjoittelemalla eri kuntosaleilla.

Arcademoodissa voi pelata joko yksin- tai kaksinpelinä. Käytössä ovat Kylen lisäksi edellisissä Final Fight peleissä esiintyneet Cody, Guy ja Haggar. Moodissa ei voi päivittää hahmon taistelutekniikoita tai muita taitoja. Peli päättyy, kun pelaaja on menettänyt kaiken energiansa.

## Aiheesta muualla
* 
*Pelin kotisivut
Saint Vincent (Kalifornia)

**Saint Vincent** (aik. **Saint Vincent Station**) on kunnallishallinnoton alue Marinin piirikunnassa Kaliforniassa. Se sijaitsee Northwestern Pacific Railroadin varrella 12 metrin korkeudessa puolitoista kilometriä Gallinasista pohjois-koilliseen.

Saint Vincentissä oli vuosina 1896–1922 postitoimisto. Paikkakunta on saanut nimensä Pyhän Vincentiuksen poikakoulun (*Saint Vincent School for Boys*) mukaan. Koulun rakennutti sinne 1855 Saint Vincent de Paulin laupeuden tyttäret -niminen järjestö.

## Lähteet
Pekka Mattila (professori)

**Pekka Juhani Mattila** (17. kesäkuuta 1978 Helsinki – 23. tammikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun markkinoinnin professori, kouluttaja, neuvonantaja ja kirjoittaja. Toukokuusta 2011 joulukuuhun 2021 Mattila työskenteli Aalto University Executive Education -yhtiön toimitusjohtajana.

## Ura
Mattila valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2003 pääaineinaan sosiologia. Hän väitteli valtiotieteiden tohtoriksi vuonna 2006 aiheenaan muutoksen johtamisen ja muutosvastarinnan käytänteet. Tämän jälkeen hän suoritti liikkeenjohdon Executive MBA -tutkinnon London Business Schoolissa (2010) ja opiskeli New Yorkin Columbia Business Schoolissa. Mattila on julkaissut erityisesti strategisen johtajuuden, johtoryhmätyöskentelyn, kuluttajakäyttäytymisen, markkinoinnin ja myynnin johtamisen sekä muutoksen johtamisen ja esimiestyön teemoista muun muassa Talentumin ja *[[Kauppalehti|Kauppalehden]]* kustantamana.

Elokuusta 2010 alkaen Mattila toimi Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa ensin markkinoinnin vierailevana opettajana ("visiting professor", 2010–2013) ja elokuusta 2013 helmikuuhun 2023 työelämäprofessorina (*Professor of Practice*). Helmikuusta 2023 alkaen Mattila toimi Aalto-yliopistossa markkinoinnin apulaisprofessorina.

Ennen yliopistotehtäviä Mattila toimi yli kymmenen vuotta finanssialan kehitys- ja johtotehtävissä sekä markkinointiviestintäyrityksen divisioonanjohtajana. Talvella 2010 Mattila oli perustamassa yritysmarkkinoinnin ja myynnin ratkaisuihin keskittyvää Funnel-ryhmää, jonka hallituksen puheenjohtajana hän toimi kevääseen 2016, Vuosina 2012-2014 hän toimi Helsingin OP Pankki Oyj:n hallituksen jäsenenä. Mattila toimi myös A-lehdet Oy:n, Aro Systems Oy:n, Greenlux Finland Oy:n, FMA Creations Oy:n ja Verso Food Oy:n hallitusten jäsenenä, Nordic Institute of Business and Society (NIBS) -ajatushautomon perustajajäsenenä sekä Helsinki Advanced Interaction Studies Instituten hallituksen puheenjohtajana. Hän oli myös Suomen Taideteollisuusyhdistyksen (Design Forum Finland) hallituksen jäsen, ja lisäksi Mattila nimitettiin vuonna 2017 Kansallisgallerian hallitukseen.

Mattila oli entinen kokoomuslainen ja oli muun muassa vuodesta 2009 Helsingin juhlaviikoista vastaavan säätiön hallituksen puheenjohtajana sekä Helsingin kaupunginvaltuuston varajäsenenä vuoteen 2017 saakka. 

## Yksityiselämä
Mattila kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen 45-vuotiaana tammikuussa 2024.

Pekka Mattilan aviopuoliso oli kapellimestari Hannu Lintu. He erosivat vuonna 2023.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pekka Mattilan verkkosivut ja blogi
Mark Fistric

**Mark Fistric** (s. 1. kesäkuuta 1986 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Isokokoinen Fistric oli maalinedustapelaaja, joka taklasi kovaa ja oli hyvä kaksinkamppailuissa. Fistric pelasi urallaan kahdeksan kautta NHL-liigassa edustaen Dallas Starsia, Edmonton Oilersia ja Anaheim Ducksia.

## Ura
Fistric pelasi kauteen asti 2001–2002 Edmonton MLACissa. Tuon kyseisen kauden päätteeksi hänet valittiin AMHL:n parhaaksi puolustajaksi ja palkittiin Brian Benning Trophylla. Samalla kaudella Fistric pelasi myös neljä ottelua WHL-joukkue Vancouver Giantsissa tehden kaksi syöttöpistettä, mutta hän pelasi siellä pääosin vuodet 2002–2006. Fistric teki siellä parhaimmillaan 29 pistettä kaudella 2005–2006, joka päättyi WHL:n mestaruuteen, Ed Chynoweth Cupiin. Dallas Stars varasi Fistricin ensimmäisellä kierroksella 28. pelaajana .

Kaudeksi 2006–2007 Fistric siirtyi kolmivuotisella tulokassopimuksella Dallas Starsin organisaatioon. Hän pelasi ensimmäisen sopimuskautensa vielä kokonaan farmijoukkue Iowa Starsissa, AHL:ssä. Kaudella 2007–2008 Fistric teki NHL-debyyttinsä ja murtautui samalla Starsin NHL-miehistöön. Hän pelasi syyskauden pääosin farmissa, mutta NHL:n puolella Fistric pelasi yhteensä 37 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä sekä yhdeksän playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Kaudella 2008–2009 hän pelasi 36 runkosarjaottelua tehden neljä syöttöpistettä. Fistric pelasi noin puolet kaudesta farmijoukkue Manitoba Moosessa, jota hän vahvisti myös AHL:n pudotuspeleissä keväällä 2009.

Heinäkuussa 2009 Fistric teki Starsin kanssa kolmivuotisen ja kolmen miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Hän pelasi kauden 2009–2010 kokonaan NHL:ssä ja teki 69 ottelussa tehot 1+9=10. Kaudella 2010–2011, joulukuussa 2010 Fistric pelasi myös kolme ottelua farmijoukkue Texas Starsissa marraskuussa tulleen alavartalovamman takia. Fistric pelasi Dallas Starsissa kauteen 2011–2012 asti. Tammikuussa 2013, muutama päivä ennen työsulun lyhentämän kauden 2012–2013 alkua, hän siirtyi Edmonton Oilersiin. Stars sai vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoron .

Elokuussa 2013 Fistric siirtyi Anaheim Ducksiin vuoden sopimuksella.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1957

**Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1957** oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 26. kausi. Kaudella 1957 Mestaruussarja pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.

Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti HPS, joka varmisti yhdeksännen mestaruutensa viimeisellä kierroksella 6. lokakuuta, kun se voitti VPS:n Kalevi Malmströmin, Leo Mikanderin, Raimo Niemisen (2) ja Osvald Eldsbackan maaleilla 5–3. Viimeisiksi sijoittuneet KIF ja Reipas putosivat Suomensarjaan.

Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1957 voitti TPS:n Matti Sundelin 21 maalilla. Palloliitto valitsi vuoden 1957 jalkapalloilijaksi Mestaruussarjassa pelanneen HPS:n Alpo Lintamon. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1957 oli yhteensä 157 675 henkeä eli keskimäärin 1 752 katsojaa ottelua kohti. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 30. kesäkuuta Vaasassa Hietalahden urheilukentällä pelatussa ottelussa VPS–KIF, kun ottelua saapui seuraamaan 4 327 katsojaa. 

## Joukkueet

Mestaruussarjaan osallistui 10 joukkuetta, joista kahdeksan kaudelta 1956 ja kaksi nousijaa kauden 1956 Suomensarjasta. Suomensarjan Länsilohkon voittaja TPS ja Itälohkon voittaja Reipas nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeisiksi jääneet VIFK:n ja Pyrkivän.

Huom. Valkeakoski oli kauppala.

## Sarjataulukko

Lähde: Jalkapallokirja 1958

**(M)** = Suomen mestari; **(P)** = Putoaja

Huomautukset:
:a. HPS pääsi kauden 1958–59 Euroopan Cupiin.

## Tulokset

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

## Tilastot

### Maalintekijät

Lähde: Uusi Suomi

### Yleisömäärät

Lähde: Uusi Suomi

Huom. Palloliiton vahvistama lopullinen yleisömäärä oli 157 675 katsojaa. Tilastossa seurojen ilmoittamat alustavat yleisömäärät.

## Suomen mestarit

Lähteet: Jalkapallokirja 1981; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006

Kauden aikana joukkueessa pelasivat myös Yrjö Arajuuri (mv, 4/0), Jaakko Lamminen (8/0), Aimo Timberg (6/0) ja Matti Rautiainen (2/0).

## Katso myös

* Suomen Cup 1957

## Lähteet
Charles Brackett

**Charles Brackett** (26. marraskuuta 1892 Saratoga Springs, New York &ndash; 10. maaliskuuta 1969 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -tuottaja. Lakiopintojensa jälkeen hän kirjoitti lehtiartikkeleita ja romaaneja, joihin moniin ostettiin elokuvaoikeudet äänielokuvan tultua. Bracket päätyi pian kirjoittamaan suoraan elokuvakäsikirjoituksia. Hän kirjoitti studion vaatimuksesta paljon yhteistyössä Billy Wilderin kanssa ja yhteistyö jatkui Wilderin ryhdyttyä elokuvaohjaajaksi. Yhteistyö oli välillä riitaisaa ja päättyi pian *[[Auringonlaskun katu|Auringonlaskun kadun]]* valmistumisen jälkeen.

Brackett voitti kolmesti Oscar-palkinnon. Palkinnon parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta hän sai vuoden 1945 elokuvasta *[[Tuhlattuja päiviä]]*. Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen palkinnon Brackett sai elokuvista *Auringonlaskun katu* (1950) ja *[[Titanic (vuoden 1953 elokuva)|Titanic]]* (1953).

## Osittainen filmografia
* *[[Ninotchka]]* (*Ninotchka*, 1939), käsikirjoittaja
* *[[Tie Kairoon]]* (*Five Graves to Cairo*, 1943), käsikirjoittaja, tuottaja
* *[[Tuhlattuja päiviä]]* (*The Lost Weekend*, 1945), käsikirjoittaja, tuottaja
* *[[Kuolematon rakkaus]]* (*To Each His Own*, 1946), käsikirjoittaja, tuottaja
* *[[Berliinin raunioitten keskellä]]* (*A Foreign Affair*, 1948), käsikirjoittaja, tuottaja
* *[[Auringonlaskun katu]]* (*Sunset Blvd*, 1950 ), käsikirjoittaja, tuottaja
* *[[Titanic (vuoden 1953 elokuva)|Titanic]]* (*Titanic*, 1953), käsikirjoittaja, tuottaja
* *[[Niagara (elokuva)|Niagara]]* (*Niagara*, 1953), käsikirjoittaja, tuottaja
* *[[Kuningas ja minä (vuoden 1956 elokuva)|Kuningas ja minä]]* (*The King and I*, 1956) tuottaja

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jack Cummings

**Jack Cummings** (1905 New Brunswick, Kanada &ndash; 28. huhtikuuta 1989 Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvatuottaja. Hän oli Louis B. Mayerin sisarenpoika ja työskenteli suurimman osan urastaan Metro-Goldwyn-Mayerilla, jossa hän aloitti juoksupoikana. Myöhemmin Cummings ohjasi ja käsikirjoitti MGM:n lyhytelokuvia, kunnes vuonna 1934 hän eteni tuottajaksi. Asemansa tuottajana hän vahvisti Cole Porter musikaalin *[[Tanssijattareksi syntynyt]]* (1936) avulla. Cummingsin myöhemmin tuottamia elokuvia ovat muun muassa *[[Miehen voitto]]* (1949), *[[Muistojen Pariisi]]* (1954) ja *[[Seitsemän veljeksen morsiamet]]* (1954). Hän jäi eläkkeelle vuonna 1964 tuotettuaan juuri sitä ennen Elvis-elokuvan *[[Viva Las Vegas!]]*. 

## Lähteet
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1942

**Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1942** järjestettiin korvaamaan Mestaruussarjan kausi 1942–43 sen jälkeen kun Palloliitto katsoi, ettei sillä ollut jatkosodan vuoksi mahdollisuuksia käynnistää jalkapallosarjoja elokuun alussa 1942. Kilpailu järjestettiin cup-muotoisena ja Palloliitto kutsui ensimmäistä kertaa myös Työväen Urheiluliiton (TUL) seurat suomenmestaruuskilpailuihin. Cupiin ilmoittautui 15 seuraa, joista Helsingin Kullervo TUL:sta.

Cupin ja Suomen mestaruuden voitti Toverit, joka varmisti ensimmäisen mestaruutensa 4. lokakuuta, kun se voitti loppuottelussa Sudet Lasse Salon (3), Harry Henellin (2) ja Verner Peltosen maaleilla 6–4.

## Joukkueet

Ruokolahti oli maalaiskunta.

## Tulokset

### Neljännesvälierät

----

----

----

----

----

----

----

* = uusintaottelu

*TPS eteni suoraan puolivälieriin.*

### Puolivälierät

----

----

----

### Välierät

*HPS ei saanut sotilasotteluiden vuoksi joukkuetta Viipuriin pelaamaan cupin välierää Susia vastaan, joten Sudet eteni luovutusvoitolla loppuotteluun.*

### Loppuottelu

## Suomen mestarit

Lähde: Suomen mestaruuskilpailut ja mestarit 1908−2002, Jalkapallon pikkujättiläinen.

## Lähteet
Trevor Daley

**Trevor Daley** (s. 9. lokakuuta 1983 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Hänen vahvuutensa olivat luistelussa ja alivoimapelaamisessa. Dallas Stars varasi Daleyn toisella kierroksella numerolla 43 .

## Ura
### Junioriura
Daley pelasi vuodet 1999–2003 OHL-joukkue Sault Ste. Marie Greyhoundsissa. Hän teki siellä jo tulokaskaudellaan 1999–2000 hyvät tehot 16+30=46, joilla Daley oli Greyhoundsin tehokkain puolustaja. Hän sijoittui OHL:n puolustajien pistepörssissä yhdeksänneksi. Daley oli joukkueen tehokkain puolustaja myös kevään 2000 pudotuspeleissä tehoilla 3+7=10. Kaudella 2000–2001 hän teki runkosarjassa 41 pistettä, mutta ne riittivät Greyhoundsin sisäisen pistepörssin toiseen sijaan. Daleyn edellä oli vain Jeff Richards. Kaudella 2001–2002 hän teki 47 runkosarjottelussa tehot 9+39=48 ja oli jälleen Greyhoundsin tehokkain puolustaja. Daley oli OHL:n seitsemänneksi tehokkain puolustaja. 

Dallas Stars varasi Daleyn toisella kierroksella 43. pelaajana kesällä 2002. Hän pelasi varauksensa jälkeen vielä kauden 2002–2003 Greyhoundsissa, jossa Daley teki tehoilla 20+33=53 OHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä. Joukkueen kapteenina toiminut Daley oli Greyhoundsin neljänneksi paras pistemies ja OHL:n puolustajien pistepörssin viides.
### Ammattilaisura
Kaudeksi 2003–2004 Daley siirtyi Dallas Starsin organisaatioon. Hän pelasi kauden suurimmaksi osaksi AHL-joukkue Utah Grizzliesissa, jossa 40 ottelussa syntyi tehot 8+6=14. NHL:n puolella Daley pelasi 27 runkosarjaottelua tehoin 1+5=6 sekä yhden playoff-ottelun.  hän pelasi AHL:ää Hamilton Bulldogsissa. Daley oli tehoilla 7+27=34 joukkueen tehokkain puolustaja.

Työsulun päätyttyä Daley pelasi seuraavan kauden 2005–2006 kokonaan NHL:n puolella ja hän teki Starsissa 81 ottelussa tehot 3+11=14. Sittemmin Daley on kuulunut Starsin vakiokokoonpanoon. Hän teki toukokuussa 2008 kolmivuotisen ja 6,9 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Daley teki kaudella 2008–2009 yhden kauden piste-ennätyksensä NHL:ssä tehoilla 7+18=25. Hän paransi ennätyksensä kaudella 2010–2011 27 tehopisteeseen (8+19) ja kaudella 2014–2015 38 tehopisteeseen (16+22).

Joulukuussa 2010 Daley jatkoi sopimustaan peräti kuudella vuodella kevääseen 2017 asti. Sopimus on arvoltaan 19,8 miljoonaa dollaria.

Heinäkuussa 2015 Daley siirtyi Chicago Blackhawksiin yhdessä Ryan Garbuttin kanssa. Dallas sai pelaajakaupassa Patrick Sharpin. Joulukuussa 2015, kesken kauden 2015–2016, Daley siirtyi Pittsburgh Penguinsiin. Chicago sai pelaajakaupassa Rob Scuderin.

Heinäkuussa 2017 Daley solmi vapaana agenttina kolmivuotisen sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa. Sopimuksen arvo on 9,53 miljoonaa dollaria.  

Daley pelasi uransa 1000. runkosarjaottelun 23. joulukuuta 2018. Hänestä tuli NHL-historian 330. pelaaja, joka on pelannut 1000 runkosarjaottelua. 

### Maajoukkue
Daley edusti Kanadaa MM-kilpailuissa vuonna 2006, jolloin joukkue sijoittui neljänneksi.

### Uran jälkeen
Lokakuussa 2020 Daley ilmoitti lopettavansa uransa ja aloitti Penguinsin organisaation neuvonantajana.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*
*
### Viitteet
Tetraetyleenipentamiini

**Tetraetyleenipentamiini** (C8H23N5) on alifaattinen polyamiini. Yhdistettä käytetään pääasiassa polymeeri- ja öljynjalostusteollisuudessa. Aineesta käytetään myös nimiä *3,6,9-triatsaundekametyleenidiamiini*, *1,11-diamino-3,6,9-triatsaundekaani*, *tetreeni* ja *TEPA*.

## Valmistus
Tetraetyleenipentamiinia valmistetaan muiden polymamiinien tavoin 2-aminoetanolista ja etyleenidiamiinista kuumentamalla niitä oksidi-, fosfaatti-, tai volframaattikatalyytin läsnä ollessa, josta se voidaan erottaa tislaamalla. Tekninen tuote sisältää usein myös tetraetyleenipentamiinin syklisiä tai haarautuneita isomeerejä.

Tetraetyleenipentamiinia muodostuu myös sivutuotteena valmistettaessa etyleenidiamiinia 1,2-dikloorietaanista ja ammoniakista.

Vuonna 1999 kilo tetraetyleenipentamiinia maksoi 3,90 Yhdysvaltain dollaria.

## Käyttö
Tetraetyleenipentamiinia käytetään liuottamaan rikkiä, väriaineita ja muoveja, kumin ja hartsien valmistuksessa, öljyjen ja polttoaineiden lisäaineena sekä lisäaineiden valmistuksessa ja pinta-aktiivisena aineena.

## Myrkyllisyys
Tetraetyleenipentamiini ärsyttää hengityselimiä ja silmiä. Yhdiste on vahvasti emäksistä, minkä vuoksi se voi aiheuttaa syövytysvammoja joutuessaan kosketuksiin ihon tai silmien kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Inchem: Tetraethylenepentamine CAS N°: 112-57-2  (pdf) 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Tetraethylenepentamine 
*ChemBlink: Tetraethylenepentamine
Lena Endre

**Lena Endre** (s. 8. heinäkuuta 1955 Lidingö) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on tehnyt pitkän ja moni­puolisen uran teatterissa, elo­kuvissa ja televisio­sarjoissa. Hän on näytellyt televisio­sarjoissa *[[Öhmanin tavaratalo]]* (*Varu­huset*) ja *[[Mustamaalattu]]*. Hän on esiintynyt myös syyttäjä Katarina Ahl­sellin roolissa *[[Wallander (elokuvasarja)|Wallander-elo­kuvissa]]*.

## Filmografia

## Lähteet
Gdańsk Lech Wałęsan lentoasema

**Gdańsk Lech Wałęsan lentoasema**  on Puolan Gdańskissa sijaitseva kansainvälinen lentoasema. Se on nimetty Puolan entisen presidentin Lech Wałęsan mukaan. Lentoaseman suurimpia käyttäjiä ovat halpalentoyhtiöt, kuten Ryanair ja Wizz Air.

Lentoasemalta on bussi- ja junayhteydet sekä Gdańskin että Gdynian keskustaan.

## Lentoyhtiöt ja kohteet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Cornell MacNeil

**Cornell MacNeil** (24. syyskuuta 1922 Minneapolis, Minnesota – 15. heinäkuuta 2011 Charlottesville, Virginia) oli yhdysvaltalainen baritoni. Hänen rooleihinsa lukeutuivat Tonio (*[[Pajatso (ooppera)|Pajatso]]*), Amonasro (*[[Aida]]*), Rigoletto (*[[Rigoletto]]*), Germont (*[[La Traviata]]*), Nabucco (*[[Nabucco]]*) ja Scarpia (*[[Tosca]]*).

MacNeil opiskeli Friedrich Schorrin johdolla Hartt College of Musicissa. Hän esiintyi aluksi Broadway-musikaaleissa; 1. maaliskuuta 1950 hän loi Philadelphiassa John Sorelin (*[[Konsuli (ooppera)|Konsuli]]*) roolin. Hän esiintyi ensimmäisen kerran New York City Operassa 1953 *La Traviatan* esityksessä ja pysyi yhtiön leivissä vuoteen 1956. San Franciscon -debyytti tapahtui vuonna 1955 Escamillon (*[[Carmen]]*) roolissa, ja Chicagossa MacNeil nähtiin 1957 *[[Manon Lescaut (Puccini)|Manon Lescaut’n]]* esityksessä.

MacNeil loi merkittävän uran Metropolitan-oopperassa, jossa esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1959 Rigolettona. Samana vuonna hän debytoi Milanon La Scalassa *[[Ernani]]n* Carlona. Vuonna 1969 hänestä tuli American Guild of Musical Artistsin puheenjohtaja. Hän kertoi laulamiseen liittyvistä aiheista Jerome Hinesin kirjassa *Great Singers on Great Singing* (1982).

Viimeisen kerran MacNeil esiintyi Metropolitan-oopperassa Rigolettona vuonna 1987. Häntä kuullaan useilla levytyksillä.

## Lähteet
Jalkapallon cup-kilpailu 1940

**Jalkapallon cup-kilpailu 1940** järjestettiin ylimääräisenä cup-kilpailuna kesä-heinäkuussa 1940 ennen Mestaruussarjan kauden 1940–41 alkua, kun Palloliiton edustajakokous päätti 28. huhtikuuta 1940 siirtää sarjojen alkamisajankohtaa toukokuun alusta elokuun alkuun. Kilpailu oli avoin liiton sarjaseuroille ja siihen ilmoittautui 18 seuraa. Kun kilpailusta päätettäessä ei ollut tietoa osanottajien määrästä, Palloliitto päätti, että cup ei ole virallinen kilpailu Suomen mestaruudesta. 

Cup-kilpailun voitti Sudet, kun se löi loppuottelussa TPS:n Leo Turusen ja Arvo Hyyrysen maaleilla 2–0. Susia on myöhemmin pidetty epävirallisena vuoden 1940 Suomen mestarina. SPL on listannut myöhemmin 1940 cup-kilpailun Susien voiton Suomen mestaruudeksi ilman mainintoja kilpailun ylimääräisyydestä tai voitetun SM:n epävirallisuudesta. Noin esitetään jalkapallokirjojen Suomen mestarit listauksissa ensimmäisen kerran 1989, samoin esittää myös viimeisin listaus vuodelta 2015,  

## Joukkueet

## Tulokset

### Karsintakierros

----

### Neljännesvälierät

----

----

----

----

----

----

----

### Puolivälierät

----

----

----

### Välierät

----

### Loppuottelu

*<small>Susien joukkueessa pelasivat: [[Viljo Taivainen]] (mv), [[Toivo Asikainen]], [[Kalle Hahl]], [[Viljo Heinonen (1918)|Viljo Heinonen]], [[Arvo Hyyrynen]], [[Eino Karhu (jalkapalloilija)|Eino Karhu]], [[Runo Kilpi]], [[Sulo Kilpi (jalkapalloilija)|Sulo Kilpi]], [[Tauno Paakkanen]], [[Reino Pietikäinen]], [[Leo Turunen]].</small>*

## Lähteet
Hellblast

**Hellblast** on puolalaisen black metal -yhtye Hell-Bornin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2001.

Kappaleet 7-10 on otettu yhtyeen EP:ltä Hell-Born.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Baal Ravenlock – rummut, laulu
* Les – kitarat, taustalaulu
* Jeff – bassokitara, taustalaulu

## Aiheesta muualla
* 
*
Slatanic Slaughter II – A Tribute to Slayer

**Slatanic Slaughter II – A Tribute to Slayer** on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Slayerin kunniaksi julkaistu tribuuttialbumi vuodelta 1996.

## Kappalelista
#Die by the Sword (Necrophobic)
#Chemical Warfare (Luciferion)
#Hell Awaits (Cradle of Filth)
#Praise of Death (Sinister)
#Necrophiliac (Benediction)
#Angel of Death (Liers in Wait)
#Epidemic (Coffin Man)
#Raining Blood (Malevolent Creation)
#Silent Scream (Vader)
#Read Between the Lies (Anathema)
#Dead Skin Mask (Unanimated)
#Seasons in the Abyss (Disaffected)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Slatanic Slaughter II – A Tribute to Slayer rateyourmusic.comin sivuilla
Luke Adam

**Luke Adam** (s. 18. kesäkuuta 1990 St. John's, Newfoundland ja Labrador, Kanada) on kanadalainen jääkiekkohyökkääjä. Buffalo Sabres varasi hänet toisella kierroksella 44. pelaajana .

## Ura
### Seuraura
Isokokoinen Adam edusti vuosina 2006–2010 QMJHL:ssä St. John's Fog Devilsia, Montréal Juniorsia ja Cape Breton Screaming Eaglesia. Hän teki ensimmäisellä kaudellaan Fog Devilsissä 63 ottelussa tehot 6+9=15, mutta seuraava kausi 2007–2008 oli läpimurto Adamin tehdessä 70 runkosarjaottelussa tehot 36+30=66. Hän voitti Fog Devilsin sisäisen piste- ja maalipörssin. Kesällä 2008 Adam varattiin Buffalo Sabresiin varaustilaisuuden 44. pelaajana.

Kaudeksi 2008–2009 Adam vaihtoi QMJHL-seuraansa ja siirtyi Montréal Juniorsiin. Hän oli tehoilla 22+27=49 joukkueen toiseksi paras pistemies Nick Laytonin jälkeen. Kaudeksi 2009–2010 Adam siirtyi kolmanteen QMJHL-seuraansa Cape Breton Screaming Eaglesiin, jossa hän teki sarjan henkilökohtaisen piste-ennätyksensä tehoilla 49+41=90. Adam oli koko QMJHL:n toiseksi paras maalintekijä Gabriel Dumontin jälkeen ja hän sijoittui runkosarjan pistepörssissä viidenneksi. Kauden päätteeksi Adam valittiin QMJHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen.

Adam teki huhtikuussa 2010 kolmivuotisen tulokassopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Hän pelasi kaudella 2010–2011 enimmäkseen farmijoukkue Portland Piratesissa, AHL:ssä, mutta peliaikaa on tullut NHL:stäkin. Adam debytoi NHL:ssä 26. lokakuuta 2010 vieraissa Philadelphia Flyersiä vastaan ja hän teki NHL-uransa ensimmäisen maalin 7. joulukuuta 2010 vieraissa Boston Bruinsia vastaan. Yhteensä Adam teki NHL:ssä 19 runkosarjaottelussa tehot 3+1=4. AHL:n puolella hän teki 57 runkosarjaottelussa tehot 29+33=62, joilla Adam oli Piratesin toiseksi paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä. Hän voitti myös liigan tulokkaiden pistepörssin. Adam palkittiin kauden päätteeksi AHL:n parhaana tulokkaana Dudley "Red" Garrett Memorial Awardilla ja valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen. Hän pelasi myös ssa.

Harjoitusleirin 2011 päätteeksi Adam pääsi aloittamaan kauden 2011–2012 ylhäällä Sabresissa.

### Maajoukkueura

Adam voitti alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2010.

## Muuta
Adam on toisen polven NHL-pelaaja, sillä hänen isänsä Russ edusti Toronto Maple Leafsia kahdeksan ottelun verran kaudella 1982–1983.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
On the Rebound

**On the Rebound** on Russ Ballardin vuonna 1980 singlenä julkaisema kappale. Uriah Heep -yhtye teki siitä cover-version vuonna 1982. *[[Abominog]]*-albumilla julkaistu kappale julkaistiin myös singlenä.

Uriah Heepin levy-yhtiö Bronze Records päätti julkaista kappaleen singlenä, vastoin yhtyeen jäsenten toiveita. Single ei menestynyt eikä yltänyt listoille. B-puolena toimivat kappaleet ”Tin Soldier” ja ”Son of a Bitch”. Näistä kumpikaan ei kuulu *Abominogille*. 

## Lähteet
The Call of Megiddo

**The Call of Megiddo** on puolalaisen black metal -yhtye Hell-Bornin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2002.

## Kappalelista
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Baal Ravenlock – laulu, bassokitara
* Les – kitara, taustalaulu
* Jeff – kitara, taustalaulu
* Basti – rummut

## Arvostelu
* Imperiumi: 7/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Call of Megiddo Discogsissa
*
Freddy Meyer

**Freddy Meyer** (s. 4. tammikuuta 1980 Sanbornville, New Hampshire, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka lopetti uransa vuonna 2012. Hän pelasi puolustajana NHL:ssä, AHL:ssä ja Elitserienissä. Hän voitti urallaan AHL:n Calder Cupin. Meyer aloitti vuonna 2012 AHL-joukkue Manchester Monarchsin valmennustiimissä.

## Pelaajaura
### Seurajoukkueissa
Meyer pelasi juniorina Yhdysvaltain maajoukkueissa. Kaudella 1999–2000 hän pelasi Bostonin yliopistojoukkueessa NCAA-sarjassa. Hän pelasi seurassa kauteen 2002–2003 asti. Toukokuussa 2003 Meyer teki varaamattomana pelaajan tulokassopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Kaudella 2003–2004 hän pelasi ensimmäisen kerran NHL:ssä, yhden ottelun verran. Pääosa kului AHL:ssä farmiseura Philadelphia Phantomsissa, jossa hän teki 59 ottelussa tehot 14+14=28. NHL:n työsulkukauden 2004–2005 aikana Meyer pelasi Phantomsissa, jossa hän voitti Calder Cupin.

Kaudella 2005–2006 NHL:n työsulku oli ohi, ja Meyer vakiinnutti paikkansa Flyersin kokoonpanossa. Hän pelasi kaudella 57 NHL-ottelua tehoin 6+21=27 ja oli Flyersin toiseksi tehokkain puolustaja Joni Pitkäsen jälkeen. Kaudella 2006–2007 hän pelasi Flyersissa 35 ottelua, jonka jälkeen hänet kaupattiin joulukuussa 2006 kolmannen kierroksen varausvuoron kanssa New York Islandersiin vaihdossa Aleksei Žitnikiin. Hän pelasi loppukaudella 35 ottelua, ja Islanders asetti hänet kauden päätteeksi waivers-listalle.

Phoenix Coyotes poimi hänet lokakuussa 2007. Hän pelasi kauden alkupuolella viisi ottelua, jonka jälkeen Coyotes pani hänet waivers-listalle. Meyerille ei löytynyt lopulta ottajaa NHL:stä, joten hänet lähetettiin farmiin San Antonio Rampageen. Sitten New York Islanders osti Meyerin takaisin, ja hän teki loppukaudella 52 ottelussa tehot 3+9=12. Hän jatkoi seurassa kaudella 2008–2009, joka oli loukkaantumisten sävyttämä. Hän pelasi runkosarjassa vain 27 ottelua. Kaudella 2009–2010 hän pelasi 64 ottelua tehoin 4+11=15, ja hänestä tuli rajoittamaton vapaa pelaaja. Elokuussa 2010 Meyer teki sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. Kauden 2010–2011 aikana hän pelasi Thrashersissa vain 15 ottelua vammojen takia. Kauden viimeisen ottelunsa hän pelasi helmikuussa Calgary Flamesia vastaan. Meyerin tasapaino alkoi yhtäkkiä pettää, ja hän kaatui kesken ottelun liikkumattomana jäähän. Kaatumisen syynä oli aiempi aivotärähdys. Kauden jälkeen hän teki sopimuksen Ruotsin Elitserienissä pelaavan MODO Hockeyn kanssa. MODOssa Meyer pelasi yhden kauden ja teki sen aikana 12 pistettä 31 ottelussa.

### Maajoukkueessa
Meyer edusti Yhdysvaltoja kerran aikuisten MM-kilpailuissa keväällä 2006. Hän edusti maata myös kerran nuorten MM-kisoissa ja kerran alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa.

## Valmennusura
Meyer lopetti uransa kauden 2011–2012 jälkeen, mutta jatkoi jääkiekon parissa valmentajana. AHL-joukkue Manchester Monarchs nimesi hänet elokuussa 2012 apulaisvalmentajakseen.

## Lähteet
Jim Slater

**Jim Slater** (s. 9. joulukuuta 1982 Petoskey, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi urallaan kymmenen kautta NHL-liigassa ja neljä kautta Sveitsissä.

## Tilastot

## Lähteet
*
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – miesten 400 m

Helsingin olympiakisojen miesten 400 metrin juoksuun osallistui 71 urheilijaa edustaen 35 kansallisuutta. Kilpailupäivät olivat 24.–25. heinäkuuta. Virallisissa tuloksissa käytettiin käsiaikaa.

## Ensimmäiset alkuerät

Jokaisesta erästä kaksi nopeinta jatkoon.

**1. erä**

**2. erä**

**3. erä**

**4. erä**

**5. erä**

**6. erä**

**7. erä**

**8. erä**

**9. erä**

**10. erä**

**11. erä**

**12. erä**

## Toiset alkuerät

Jokaisesta erästä kolme nopeinta jatkoon.

**1. erä**

**2. erä**

**3. erä**

**4. erä**

## Välierät

Kummastakin erästä kolme nopeinta loppukilpailuun.

**1. erä**

**2. erä**

## Loppukilpailu

## Lähteet
* Tulokset puolaksi