open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
National Underwater and Marine Agency

**National Underwater and Marine Agency** (lyh. **NUMA**) on yhdysvaltalaisen kirjailijan ja tohtorin Clive Cusslerin perustama ei-kaupallinen vapaaehtoisjärjestö, jonka tehtävänä on suojella ja edistää merenkulun historiaa tutkimuksien, meriarkeologian ja konservoinnin keinoin. NUMA on myös Cusslerin romaaneissa esiintyvän kuvitteellisen valtionlaitoksen nimi.

Järjestön toiminta tapahtuu vapaaehtoisvoimin, ja suurin rahoittaja on Cussler itse. Rahoitus saadaan pääosin hänen kirjojensa tuotoista.

NUMA on aktiivisesti etsinyt ja tutkinut kadonneiksi ilmoitettuja laivoja. Järjestö on löytänyt useiden kuuluisien, Yhdysvaltain historiaan vaikuttaneiden aluksien hylkyjä. Näistä merkittävimpinä löytöinä voidaan mainita Yhdysvaltain sisällissodassa uponnut sukellusvene Hunley sekä RMS Titanicin pelastustöissä mukana ollut höyrylaiva RMS Carpathia.

## Aiheesta muualla
*NUMAn kotisivu
Kustannus

**Kustannus** on yritystoiminnassa tuotannontekijän rahassa mitattu käyttö tai kulutus. Se on kustannuslaskennassa käytettävä käsite, joka ei ole sama kuin kirjanpidon kulu-käsite. Kustannus eroaa kulusta seuraavin tavoin:
*Laajuusero: Kaikki kustannukset eivät ole kuluja (kuten keinotteluluonteiset sijoitustappiot) eivätkä kaikki kulut ole kustannuksia (esimerkiksi oman pääoman korko)
*Jaksotusero: Varovaisuuden periaatteen mukaisesti esimerkiksi tuotekehitykseen liittyvät menot kirjataan kuluiksi sinä vuonna kuin ne syntyvät, kun taas kustannuslaskennessa ne voidaan jaksottaa tuotteen koko elinkaarelle.
*Arvostusero: Kirjanpitolain mukaan kulut arvostetaan hankintahinnan mukaan, mutta kustannuslaskennassa käytetään vaihtoehtoiskustannuksia.

## Kustannusten jaottelu
### Kiinteät ja muuttuvat kustannukset
Kustannusten perustavanlaatuisin jakoperuste on jako kiinteisiin ja muuttuviin kustannuksiin. Kiinteinä pidetään kustannuksia, jotka eivät lyhyellä aikavälillä muutu tuotannon määrän mukaan. Lyhyen aikavälin määrittely ei ole yksinkertaista, ja sen valinta riippuu laskentatilanteesta.

Tyypillisiä kiinteitä kustannuksia ovat rakennukset, koneet ja hallinto sekä muuttuvia kustannuksia materiaalin hankintakustannukset. Valmistuksen työvoimakustannukset lasketaan usein muuttuviin kustannuksiin, vaikka niidenkin sopeuttaminen tuotannon laskuun kestää monissa tapauksissa viikkoja tai kuukausia.

Yksinkertaistetussa kustannusfunktion mallissa kiinteät kustannukset ovat tietyllä tuotantovälillä täysin riippumattomia tuotannon määrästä ja muuttuvat kustannukset ovat tasasuhteisia. Todellisuudessa muuttuvat kustannukset ovat tasasuhteisia vain harvoin; yleensä ne ovat joko ali- tai ylisuhtaisia eli muuttuvat keskimääräistä vähemmän tai enemmän.

### Välittömät ja välilliset kustannukset
Välittömät ja välilliset kustannukset erotellaan toisistaan sen perusteella, kuinka vaivattomasti ja suorasti ne voidaan kohdistaa haluttuun tuotteeseen. Välittömien kustannusten kohdistaminen on suoraviivaista, kun taas välilliset kustannukset on jaettava tuotteille esimerkiksi kustannusajureiden mukaan. Vaikka enemmistö muuttuvista kustannuksista on tyypillisesti välittömiä kustannuksia, suoraa yhteyttä näiden kustannuslajien välisessä suhteessa ei ole.

### Erillis- ja yhteiskustannukset
Erilliskustannukset ovat määritelmän mukaan kustannuksia, jotka syntyvät tietyn toiminnan seurauksena ja joita ei syntyisi, jos kyseinen toiminta jätettäisiin tekemättä. Kaikki muuttuvat kustannukset ovat erilliskustannuksia, mutta niihin kuuluu myös osa kiinteistä kustannuksista.

## Katso myös
*Vaihtoehtoiskustannus
Fatu Huku

**Fatu Huku** on saari Ranskan Polynesiassa, Tyynellämerellä. Se kuuluu Marquesas-saarten saariryhmään. Fatu Huku sijaitsee Hiva Oan ja Nuku Hivan saarten välissä. Saarella ei ole tiettävästi ollut koskaan ihmisasutusta.

## Lähteet
Moho Tani

**Moho Tani** eli **Motane** on saari Ranskan Polynesiassa, Tyynellämerellä. Se on osa eteläisiä Marquesas-saaria. Se sijaitsee Hiva Oan saaresta 18 km kaakkoon. Moho Tanilla eli aiemmin heimo nimeltään Moi a Tiu. Noin yhden kilometrin päässä Moho Tanista sijaitsee asumaton Terihin saari. 

Kun espanjalaiset saapuivat vuonna 1595 saari oli metsän peittämä ja asuttu.  Nykyisin se on asumaton, ja irti päästetyt lampaat ovat tuhonneet sen kasvillisuuden. 

## Lähteet
Armas Taipale

**Armas Rudolf Taipale** (27. heinäkuuta 1890 Helsinki – 8. marraskuuta 1976 Turku) oli kiekonheiton suomalainen olympiavoittaja. Hän edusti Suomea kolmissa olympialaisissa 1912, 1920 ja 1924, kiekonheiton lisäksi kerran myös kuulantyönnössä, jossa hän oli Antwerpenin olympialaisissa 1920 kymmenes tuloksella 12,945.

Taipaleen kiekonheiton voittotulos Tukholman olympialaisissa, 45,21, rikkoi Martin Sheridanin neljä vuotta vanhan olympiaennätyksen 4,32 metrillä.

Taipale teki urallaan kolme kiekonheiton Suomen-ennätystä. Ensimmäinen niistä, vuonna 1912 heitetty 45,55, paransi Elmer Niklanderin vanhaa ennätystä 67 senttimetrillä. Hänen viimeinen Suomen-ennätyksensä oli vuonna 1916 heitetty 47,41. Tämä pysyi voimassa vuoteen 1928 saakka, jolloin Antero Kivi rikkoi ennätyksen.

Ammatiltaan Taipale oli liikemies ja varatuomari. Hän asui Yhdysvalloissa vuosina 1923–1974.

Isokokoisen, pituudeltaan 191-senttisen Taipaleen lempinimi oli ”Iso-Armas”.

## Saavutuksia

* kaksi olympiakultaa, Tukholma 1912 (kiekonheitto tuloksella 45,21 metriä ja kiekonheitto, molemmat kädet yhteistulos 82,86 (44,68 + 38,18))
* olympiahopeaa, Antwerpen 1920 (kiekonheitto tuloksella 44,19 metriä)

## Lähteet

* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Funafuti Lagoon Hotel

**Funafuti Lagoon Hotel** (aiemmin *Vaiaku Langi Hotel*) on Tuvalun saarivaltion ainoa hotelli. Se sijaitsee Vaiakun kylässä Funafutin atollilla. Hotelli on Tuvalun hallituksen omistama, ja siellä on 16 huonetta. Hotellissa on muun muassa baari ja ravintola. Hotelli sijaitsee 50 metrin päässä Funafutin kansainvälisestä lentoasemasta. Hotelli on rakennettu Taiwanista saatujen avustusrahojen turvin ja se valmistui vuonna 1993.

Hotelin palveluihin kuuluvat muun muassa kolme kokoushuonetta, pesulapalvelut ja ilmainen internet yhteisissä tiloissa. Hotelli järjestää myös konsertteja ja muunlaisia tapahtumia. 

## Lähteet
Trilogia (täsmennyssivu)

**Trilogia** voi tarkoittaa:

* kolmiosaista sarjaa, esimerkiksi
***[[Kaikki ja kaikesta]]* -trilogia
***[[Taru Sormusten Herrasta]]* -trilogia
***[[Marseille-trilogia]], [[Marcel Pagnol]]in elokuvasarja
***Kolme väriä, Krzysztof Kieslowskin elokuvatrilogia

* suomalaista rap-yhtyettä, Trilogia (yhtye)
Oviedo

**Oviedo** (asturiaksi **Uviéu**) on Asturian itsehallintoalueen ja maakunnan pääkaupunki Pohjois-Espanjassa. Se on alueen hallinnollinen ja taloudellinen keskus, joka tunnetaan myös yliopistokaupunkina. Kaupungin asukasluku vuonna 2018 oli 220 020 ja pinta-ala noin 187 km². Munkit Máximo ja Fromestano perustivat kaupungin vuonna 761.

Asturian suurin kaupunki Gijón sijaitsee noin 25 kilometriä Oviedosta koilliseen Biskajanlahden rannikolla. Yhdessä Gijónin ja Avilésin kanssa Oviedon alue muodostaa yhden Espanjan tärkeimmistä teollisuuskeskittymistä. Oviedo–Gijón–Avilés-metropolialueen väkiluku on noin 870 000. 

Oviedossa sijaitsee useita Unescon maailmanperintöluettelon kohteita. Kaupungissa jaetaan vuosittain kansainvälisesti tunnettu Asturian ruhtinaan palkinto eri alojen taitajille. 

Muun muassa Formula 1:n maailmanmestari Fernando Alonso ja Espanjan kuningatar Letizia ovat syntyneet Oviedossa.

## Kuvia

Oviedo 15 1 (6624843327).jpg|Kaupungintalo
Oviedo 8 1 (6624720637).jpg|Catedral de San Salvador
Oviedo - Plaza de España, Monumento a Franco 1.JPG|Plaza de España
Iglesia S. Miguel de Lillo.JPG|Iglesia de San Miguel de Lillo. Ramiro I (842–850) rakennutti kirkon.
Santa María del Naranco 01.jpg|Palacio de Santa María del Naranco on Ramiro I:n ajalta.
Universidad de Oviedo (2).jpg|Oviedon yliopisto ja sen perustajan Fernando de Valdésin (1483–1568) patsas.
Vista Calle Uria.jpg|Calle de Uría
Muralla de Oviedo 1.jpg|Kaupunginmuuri


## Katso myös
* Asturian vanhan kuningaskunnan kirkot

## Lähteet
* Lonely Planet: Oviedo

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Asturian kaupungit  
* Universidad de Oviedo
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1986

**Vuoden [[1986]] [[jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut]]** järjestettiin Meksikossa 31. toukokuuta &ndash; 29. kesäkuuta. Mestaruuden voitti Argentiina, joka voitti Méxicon Estadio Azteca -stadionilla pelatussa loppuottelussa Saksan luvuin 3&ndash;2. Loppuottelua seurasi television välityksellä 652 miljoonaa ihmistä.

Kilpailut oli aluksi tarkoitus järjestää Kolumbiassa, joka kuitenkin ilmoitti, ettei sillä ole varaa järjestää niitä. Kun kilpailut siirrettiin Meksikoon, tuli siitä ensimmäinen maailmanmestaruuskisat kahdesti järjestänyt maa.

## Yleistä
Kilpailujen kulku oli hieman erilainen kuin vuoden 1982 kilpailuissa: lopputurnaukseen pääsi karsinnoista 24 joukkuetta, jotka jaettiin kuuteen neljän joukkueen lohkoon. Toiselle kierrokselle pääsivät jokaisen lohkon voittajat ja toiseksi tulleet, sekä neljä parhaiten pärjännyttä kolmanneksi tullutta.

Argentiinan maailmanmestaruuteen johtanut Diego Maradona oli kisojen aikaan uransa huipulla. Hänen kenties muistettavin esityksensä oli Englantia vastaan pelatussa puolivälieräottelussa, jossa hän teki Argentiinan molemmat maalit. Ensimmäisen maalin teki Maradonan omien sanojen mukaan ”Jumalan käsi”, sillä erotuomari ei huomannut hänen pukanneen palloa kädellään. Toisen maalin Maradona teki harhauteltuaan useita puolustavia kenttäpelaajia ja vielä maalivahti Peter Shiltonin puolesta kentästä alkaneen pallonkuljetuksensa aikana. Suoritusta on pidetty jopa jalkapallourheilun parhaana. Argentiina teki turnauksessa 14 maalia, joista Maradona teki viisi ja syötti yhtä monta.

Tanska kohosi ensimmäisissä maailmanmestaruuskilpailuissaan alkulohkon jälkeen suosikiksi voitettuaan muun muassa Uruguayn 6–1 ja Saksan liittotasavallan 2–0. Ensimmäisessä pudotuspelissä Espanja kuitenkin voitti "juutit" 5–1 Emilio Butragueñon tehtyä neljä maalia. 

Kisojen parhaaksi otteluksi arvioitiin Brasilian ja Ranskan kohtaaminen, jossa hyökkäykset aaltoilivat päädystä toiseen. Ranska voitti rangaistuspotkukisan jälkeen. Välierässä se ei kuitenkaan saanut revanssia vuoden 1982 kisoille vaan hävisi taas Saksalle. 

Tanskan lisäksi maailmanmestaruuskilpailut olivat ensimmäiset Kanadalle ja Irakille, mutta molemmat putosivat kisoista jo ensimmäisellä kierroksella hävittyään kaikki kolme ottelua.

Kisat muistetaan myös siitä, että niiden katsomoissa nähtiin ensi kertaa suurissa urheilukisoissa yleisön muodostamia aaltoja eli "Meksikon aaltoja".

## Ensimmäinen kierros

### Lohko A

### Lohko B

### Lohko C

### Lohko D

### Lohko E

### Lohko F

## Toinen kierros

## Puolivälierät

## Välierät

## Pronssiottelu

## Loppuottelu

## Parhaat maalintekijät

**6 maalia**  

*  Gary Lineker 

**5 maalia** 

*  Diego Maradona 
*  Emilio Butragueño
*  Careca

**4 maalia** 

*  Preben Elkjær Larsen 
*  Alessandro Altobelli 
*  Ihor Bjelanov 
*  Jorge Valdano

## Katso myös
* Virallinen kisapallo Adidas Azteca

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* YLE Elävä arkisto: Jalkapallon MM-finaali 1986 (audio)
Pekoni

**Pekoni** on suolattua ja savustettua siansivua (*sian kylkeä*, *kylkisiivua*), joka tavallisesti on leikattu ohuiksi viipaleiksi tai kuutioiksi.

Pekoni on erityisen suosittua Yhdysvalloissa.

Markkinoilla on pekonin makuista jäätelöä, vodkaa, donitseja ja hammastahnaa, sekä pekonin tuoksuista liukuvoidetta ja vegaanista pekonisuolaa.

## Historia
Pekonin historia juontaa juurensa vuoteen 1500 eaa., jolloin kiinalaiset kuivasivat sian vatsaa suolalla ja loivat pekonin varhaisen muodon. Spekulaatioiden mukaan roomalaiset ja kreikkalaiset oppivat pekonin tuotantoa ja suolaamista valloitusten kautta Lähi-idässä. Roomalaiset levittivät sianlihan tuotantoa koko valtakuntaansa. Pekonia on syöty jo antiikin Roomassa. Roomalaiset käyttivät pekonista nimeä ”Petaso”. Bacon-sana lainattiin englantiin Ranskasta, missä bacon tarkoittaa suolattua siansivua (bakko = kinkku). Ensimmäisen pekonitehtaan avasi 1770-luvulla John Harris  Wiltshiressä Englannissa. Ensimmäisen kuluttajapakatun, valmiiksi viipaloidun pekonin esitteli 1920-luvulla Oscar Mayer Amerikassa. HKScan aloitti Amerikan pekonin valmistamisen vuonna 1978.

## Erilaisia pekoneja
* Englantilaisen pekonin valmistukseen käytetään sekä filettä että kylkeä. Siivut ovat erityisen paksuja.
* Amerikkalainen pekoni on englantilaista ohuempaa, ja valmistetaan porsaan kyljestä.
* Saksalainen pekoni on suolattua ja savustettua. Saksalaista pekonia ei yleensä kypsennetä tavalliseen tapaan, vaan se nautitaan ilmakuivattuna.
* Kiinalainen pekoni marinoidaan soijakastikkeilla sekä mausteilla ja ruskealla sokerilla. Pitkällä ilmakuivauksella syntyy tiivimpää pekonia, joka käytetään kiinalaisessa keittiössä monipuolisesti.
* Ranskalainen pekoni lardon-tyyppinen pekoni, jota on totuttu käyttämään suikaleiden muodossa. Ranskalaiset käyttävät pekoni esimerkiksi erilaisissa salaateissa ja quiche-tyyppisissä piiraissa.
* Italialainen pekoni on pancetta-tyylinen pekoni. Italialaista pekonia ei perinteisesti savusteta. Oikeaoppiseen pasta carbonaraan kuuluu käyttää tällaista perinteistä pekonia.
* Kanadalainen pekoni poikkeaa erityisen paljon muiden maiden pekoneista, sillä pekonin rasvaosa on putsattu kokonaan pois. Kanadalainen pekoni on oikeasti siis puhtaasti filettä.

## Kypsennys
Tavallisimmat tavat kypsentää pekoni ovat paistaminen, grillaaminen, savustaminen, kuivaaminen ja höyrykypsentäminen. Suomessa pekonin yleisin valmistustapa on paistaminen. Pekoni voidaan kypsentää myös mikroaaltouunissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mikrovaltio

**Mikrovaltio** on pieni alue, joka on julistettu itsenäiseksi valtioksi esimerkiksi taiteen harjoittamiseksi tai poliittisten mielipiteiden ilmaisemiseksi.

## Kuvaus
Mikrovaltiot eroavat todellisista itsenäisyysliikkeistä. Ne ovat tyypillisesti tarkoitusperiltään erikoisia ja lyhytaikaisia hankkeita, jotka on perustanut yksittäinen henkilö tai pieni ryhmä ihmisiä. Jotkut mikrovaltiot hankkivat tuloja myymällä tuotteita internetissä.

Tunnettuja mikrovaltioita ovat muiden muassa Ladonia, Liberland, Nova Roma, Molossian tasavalta, Sealand, Neue Slowenische Kunst sekä Gay and Lesbian Kingdom of the Coral Sea Islands. Italialainen insinööri Giorgio Rosa rakensi vuodesta 1957 alkaen omaa tekosaarta ja vuonna 1968 perusti sille mikrovaltion L’Isola delle Rosa (Ruususaari), joka toimi 55 päivän ajan, kunnes Italian viranomaiset valtasivat saaren ja räjäyttivät sen dynamiitilla. Suomen alueelle perustettu mikrovaltio oli Ari Peltosen perustama Valtio.

Helsingissä järjestettiin maailman ensimmäinen mikrovaltioiden huipputapaaminen 2003. Tapahtuman järjesti Muu ry yhdessä nykytaiteilijoiden Tellervo Kalleisen ja Oliver Kochta-Kalleisen kanssa. Paikalle osallistuivat Sealand, Transnational Republic, Neue Sloweniche Kunst, Elgaland Vargaland ja Ladonia. Tapaamisen aikana perustettiin uusi mikrovaltio, The State of Sabotage.

## Katso myös
* Kääpiövaltio

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla

*Mikrovaltiot Wiki, Englanninkielinen wiki mikrovaltioista
Laivasto (täsmennyssivu)

**Laivasto** voi tarkoittaa:

* laivasto, sotilasyksikkönä merivoimien suurin yhtymä
* koko tietyn valtion merivoimat
* jonkun yhden omistajan omistamat tai tiettyyn tarkoitukseen käytetyt laivat tai lentokoneet.
Astrahan

**Astrahan**  () on noin puolen miljoonan asukkaan kaupunki Etelä-Venäjällä Volgan suistossa, noin 100 kilometriä Kaspianmerestä. Se on Astrahanin alueen hallinnollinen keskus. 

## Historia
Kaupungin historiallinen edeltäjä, Xacitarxan, mainitaan ensimmäistä kertaa 1200-luvun matkalaiskertomuksissa. 1300-luvulla se oli yksi Kultaisen ordan merkittävistä poliittisista keskuksista ja kauppapaikoista. Vuonna 1395 Timur Lenk tuhosi kaupungin. Kaupunki kuitenkin rakennettiin uudelleen ja se toimi jonkin aikaa Astrahanin kaanikunnan pääkaupunkina. Vuonna 1556 Iivana Julma poltatti vanhan Xacitarxanin ja liitti Astrahanin kaanikunnan alueen Venäjään.

Uusi Astrahanin kaupunki rakennettiin myös Volgan alajuoksulle, 12 kilometrin päähän Xacitarxanista. Sen keskikohdaksi tuli saarelle rakennettu linnoitus, jota turkkilaisten ja tataarien muodostama armeija piiritti lyhyesti epäonnisen Astrahanin sotaretken aikana 1569.

Astrahan on myös tunnettu Arkangeli–Astrahan-linjasta, johon asti saksalaisten oli tarkoitus edetä Operaatio Barbarossassa.

## Lähteet
Armada

**Armada** viittaa muun muassa seuraaviin:

* HMS Armada (1810), Armada-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
* HMS Armada (D14), Battle-luokan hävittäjä
* Voittamaton armada, espanjalainen sotalaivasto
* Armada, kauppakeskus Lappeenrannassa
* Armada Music, alankomaalainen levy-yhtiö
* Armada, norjalaisen yhtyeen Keep of Kalessinin albumi
* Armada, yhdysvaltalaisen Ernest Clinen romaani
* Nissan Armada, Nissanin automalli.

## Katso myös
* Prinsessa Armaada, useamman laivan nimi
Kilroy

**Kilroy**-sarjakuvalehti ilmestyi Suomessa vuosina 1953–1954. Sitä julkaistiin 32 numeroa. Lehti ilmestyi maanantaisin vuorotellen Kädet ylös! -lehden kanssa. Kumpaakin lehteä julkaisi Suomessa Tähti-Sarjat.

Samoihin aikoihin ilmestyi useita muita suosittuja italialaisia sarjakuvia Suomessa kuten Tex Willer (ilmestyy yhä Suomessa), Villi Länsi, Viidakko ja Gordon Jim. Ne olivat liuskakokoisia (). Kilroy oli kooltaan niitä suurempi (noin A5).

Italiassa sarja ilmestyi 1946–1951 nimellä **Amok**. 1940-luvulla amerikkalaisilta kalskahtavat tekijänimet ovat varmaankin lisänneet sarjakuvan "hienoutta" vähän samaan tapaan kuin 1960-luvulla italowesterneissä. II maailmansodan aikaan ympäri maailmaa levisi amerikkalaisten sotilaiden mukana iskulause ja seinäteksti: "Kilroy was here!"

Kilroyn juonet olivat pulp-tyyliä ja se oli selvästi saanut vaikutteita Mustanaamio-sarjakuvasta. Kilroyn rakastettu oli nainen nimeltä Nikita. Lemmikkinään hänellä oli pantteri Kyo ja apurinaan lehtimies Bill. Tarinat sisälsivät paljon toimintaa ja eksoottisia paikkoja.

*Antonio Canale* (alias Tony Chan) ja *Cesare Solini* (alias Phil Anderson) ovat sarjakuvan alkuperäiset luojat. Canale piirsi myös Suomessakin julkaistua sarjakuvaa Agentti 13.

Ruotsissa Kilroy oli aikoinaan hyvin suosittu. Siellä sitä yritettiin viimeksi julkaista 1970-luvulla tavallisen sarjakuvalehden kokoisena, mutta suosio ei enää ollut entisensä. Piirtäjänä oli Francisco Cueto. Myös Rolf Gohs on piirtänyt Kilroyta Ruotsissa.

Kilroy 1953-1954 Suomessa:
* 1/1953  Naamiomies
* 2/1953  Poliisit tulevat 
* 3/1953  Edmean kosto 
* 4/1953  Jaavalaiset salakuljettajat 
* 5/1953  Kohtaus kuoleman kanssa 
* 6/1953  Taikajuoma 
* 1/1954  Temppeli ja Itämaan kuu 
* 2/1954  Kalliosaarella 
* 3/1954  Viisi lohikäärmettä 
* 4/1954  Rampa mies 
* 5/1954  Katala Punjab 
* 6/1954  Viidakko palaa 
* 7/1954  Nikita vaarassa 
* 8/1954  Saavuttamaton aarre 
* 9/1954  Krollin yllätys 
* 10/1954 Kilroy vankina 
* 11/1954 Taistelu jatkuu 
* 12/1954 Kyon kosto 
* 13/1954 Kauhujen talo 
* 14/1954 Skorpionit 
* 15/1954 Senaattori Topper 
* 16/1954 Skorpioniliiga 
* 17/1954 Salaperäinen luola 
* 18/1954 Käärmeet 
* 19/1954 Mustekala 
* 20/1954 Roiston loppu 
* 21/1954 Sähkökammiossa 
* 22/1954 Suihku 
* 23/1954 Raivoisa Kilroy 
* 24/1954 Räjähdys 
* 25/1954 Salaperäinen valtias 
* 26/1954 Pelastus

## Aiheesta muualla
* Kilroy-lehden kannet ja Kilroy, Moog Konttinen
* Antonio Canale 
* Amok
* Fumetto Amok
* Cesare SOLINI (Phil Anderson)
Lautiosaaren vaihde

**Lautiosaari** () on Suomen rataverkon liikennepaikka Kemin kaupungissa. Liikennepaikka on nimetty sen pohjoispuolella sijaitsevan Keminmaan kuntaan kuuluvan Lautiosaaren kylän mukaan. Liikennepaikka sijaitsee rataosalla , noin kaksi kilometriä pohjoiseen Kemin rautatieasemalta, ja noin 400 metriä Nelostien pohjoispuolella. Liikennepaikka sijaitsee Kemin ja Tornion välisellä rataosuudella, Kemi-Tornion lentoaseman länsilaidalla. Se on avattu liikenteelle vuonna 1985 yhtä aikaa rataosan  kanssa.

Lautiosaari on Elijärven kaivosradan erkanemisasema, ja käsittää nykyisellään vain erkanemisvaihteen turvavaihteineen sekä pääopastimineen. Elijärven radalle voidaan liikennöidä kulkusuuntaa vaihtamatta ainoastaan Tornion suunnasta: Kemin suunnasta saapuvien junien on peräytettävä kaivokselle.

Lautiosaaren liikennepaikan liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan kaukokäytöllä Oulusta käsin. Liikennepaikalla ei ole matkustajapalvelua eikä asemarakennusta, ainoastaan laitekaapit.
Widsith

**Widsith** on 144:stä säkeestä koostuva runo, joka on kirjoitettu muinaisenglanniksi. Runo alkaa erisnimeksi ymmärretyllä sanalla *Widsith*, jolla koko runo yleisesti tunnetaan. Runon arvioidaan olevan peräisin 500–600-luvuilta, ja sen vanhin kirjallinen muoto on löydetty Exeter-kirjasta (Exeter Book, Codex Exoniensis), joka on kirjoitettu 900-luvulla. Runon sisältö on suurimmaksi osaksi luettelomainen yleiskatsaus kansainvaellusajan Euroopan kansoista, kuninkaista ja sankareista. Alkusanojen ja loppukaneetin lisäksi runo koostuu kolmesta luettelosta: ensimmäiseksi käsitellään kuninkaat muodossa "[kuninkaan nimi] hallitsi [kansan nimi]" ja "[kuninkaan nimi] [kansan nimi]", toiseksi käsitellään kansat, joiden luona kertoja on käynyt muodossa "olin [kansan nimi] luona ja [kansan nimi] luona olin", kolmanneksi luetellaan goottilaiset sankarit, joiden luona kertoja vieraili muodossa "[sankarin nimi] etsin käsiini ja [sankarin nimi] ja [sankarin nimi]." 

Runo sisältää lyhyen maininnan finnien Cælic-nimisestä kuninkaasta. Runossa mainitaan erikseen myös scridefinnit, joiden on tulkittu tarkoittavan saamelaisia. Widsith on ensimmäinen teksti, jossa tehdään selkeä ero näiden kahden välille. Cælic-nimen yhteydellä Kalevaan on useampikin tutkija spekuloinut, mutta mitään varmaa nimestä ei voida sanoa. Mikko Heikkilän mukaan Cælicin ja Kaleva-nimen rinnastus ei ole äänteellisistä syistä uskottava.

Runon 24 ensimmäistä säettä on esitetty seuraavassa:

::Widsið maðolade, wordhord onleac,
::se þe monna mæst mægþa ofer eorþan, 
::folca geondferde; oft he on flette geþah 
::mynelicne maþþum. Him from Myrgingum 
:[5] æþele onwocon. He mid Ealhhilde, 
::fælre freoþuwebban, forman siþe 
::Hreðcyninges ham gesohte 
::eastan of Ongle, Eormanrices, 
::wraþes wærlogan. Ongon þa worn sprecan: 
:[10] "Fela ic monna gefrægn mægþum wealdan! 
::Sceal þeodna gehwylc þeawum lifgan, 
::eorl æfter oþrum eðle rædan, 
::se þe his þeodenstol geþeon wile. 
::þara wæs Hwala hwile selast, 
:[15] ond Alexandreas ealra ricost 
::monna cynnes, ond he mæst geþah 
::þara þe ic ofer foldan gefrægen hæbbe. 
::ætla weold Hunum, Eormanric Gotum, 
::Becca Baningum, Burgendum Gifica. 
:[20] Casere weold Creacum ond Cælic Finnum, 
::Hagena Holmrygum ond Heoden Glommum. 
::Witta weold Swæfum, Wada Hælsingum, 
::Meaca Myrgingum, Mearchealf Hundingum. 
::þeodric weold Froncum, þyle Rondingum,

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Runo alkuperäisessä asussaan
*Runo nykyenglanniksi käännettynä (ss. 77–80)
*Runo suomeksi käännettynä ja tieteellistä kommenttia myös 20. rivin sanoista Caelic ja Finnum: Osmo Pekonen ja Clive Tolley; Widsith, Anglosaksinen muinaisruno, Suomennos ja selitykset, 
* Turun sanomien artikkeli.
Luettelo Suomen pajuista

**Luettelo Suomessa kasvavista pajuista**. Suomessa on 20 alkuperäistä pajulajia. Seitsemällä lajilla on selväpiirteisiä, verraten helposti tunnistettavia alalajeja. Alalajit mukaan laskien Suomessa on alkuperäisiä pajuja yhteensä 29. Pajulajit risteytyvät luonnossa usein. Risteymiä ei kuitenkaan lueta omiksi lajeikseen.

Alun perin viljeltyjä koristepajuja (esimerkiksi salava) ei myöskään lasketa alkuperäisiin lajeihin, vaikka ne olisivat myöhemmin levinneet villiintyneinä Suomessa.

Suomessa tavattavat, luonnonvaraiset pajulajit ja niiden alalajit:
* 1. *Salix arbuscula* – kääpiöpaju
* 2. *Salix aurita* – virpapaju
* 3. *Salix caprea* – raita
** 3a *Salix caprea* subsp. *caprea* – metsäraita
** 3b *Salix caprea* subsp. *sphacelata* – vuonoraita
* 4. *Salix cinerea* – tuhkapaju
* 5. *Salix hastata* – kalvaspaju
** 5a *Salix hastata* subsp. *hastata* – tunturikalvaspaju
** 5b *Salix hastata* subsp. *subintegrifolia* – idänkalvaspaju
* 6. *Salix herbacea* – vaivaispaju
* 7. *Salix glauca* – tunturipaju
** 7a *Salix glauca* subsp. *glauca* – tunturipaju
** 7b *Salix glauca* subsp. *stipulifera* – korvakepaju
* 8. *Salix lanata* – villapaju
** 8a *Salix lanata* subsp. *lanata* – villapaju
** 8b *Salix lanata* subsp. *glandulifera* – nystypaju
* 9. *Salix lapponum* – pohjanpaju
* 10. *Salix myrsinifolia* – mustuvapaju
** 10a *Salix myrsinifolia* subsp. *myrsinifolia* – mustuvapaju
** 10b *Salix myrsinifolia* subsp. *borealis* – outapaju
** 10c *Salix myrsinifolia* subsp. *kolaensis* – kuolanpaju
* 11. *Salix myrsinites* – lettopaju
* 12. *Salix myrtilloides* – juolukkapaju
* 13. *Salix pentandra* – halava
* 14. *Salix phylicifolia* – kiiltopaju
* 15. *Salix polaris* – napapaju
* 16. *Salix pyrolifolia* – talvikkipaju
* 17. *Salix repens* – hanhenpaju
** 17a *Salix repens* subsp. *repens* – hanhenpaju
** 17b *Salix repens* subsp. *argentea* – hietikkopaju
** 17c *Salix repens* subsp. *rosmarinifolia* – kapealehtipaju
* 18. *Salix starkeana* – ahopaju
** 18a *Salix starkeana* subsp. *starkeana* – ahopaju
** 18b *Salix starkeana* subsp. *cinerascens* – kangaspaju
* 19. *Salix reticulata* – verkkolehtipaju
* 20. *Salix triandra* – jokipaju

Suomessa kasvavia istutettuja pajuja:
* *Salix alba* – valkosalava
** *Salix alba* var. *sericea* ’Sibirica’ – hopeasalava eli hopeapaju
* *Salix daphnoides* – härmäpaju
** *Salix daphnoides* subsp. *acutifolia* – huurrepaju
* *Salix fragilis* – salava
** *Salix fragilis* ’Bullata’ – terijoensalava
* *Salix purpurea* – punapaju
* *Salix reticulata* – verkkolehtipaju
* *Salix viminalis* – koripaju

## Lähteet
* Hämet-Ahti, L., Palmen, A., Alanko, P. & Tigerstedt, P.M.A. 1989. Suomen puu- ja pensaskasvio. English summary: Woody flora in Finland. Publications of the Finnish Dendrological Society 5:1–290.
* Mossberg, B. & Stenberg, L. 2005. Suuri Pohjolan kasvio. Kustannusosakeyhtiö Tammi. Helsinki. 928 s. .
* Pohjonen, V. 1991. Selection of species and clones for biomass willow forestry in Finland. Tiivistelmä: Biomassan viljelyyn sopivien pajulajien ja -kloonien valinta Suomessa. Acta Forestalia Fennica 221:1–58.
Binjai

**Binjai** on kaupunki Pohjois-Sumatran provinssissa, Indonesiassa. Se sijaitsee noin 24 kilometrin päässä provinssin pääkaupungista Medanista. 

## Väestö
Binjain asukasluku on noin 246&nbsp;000. Kaupungissa asuu muun muassa malaijeja ja jaavalaisia. Suurin osa asukkaista ovat muslimeja. Muita merkittäviä uskontoja ovat kristinusko, buddhalaisuus ja hindulaisuus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sala y Gómez

**Sala y Gómez** on Chilelle kuuluva asumaton saari Tyynellä valtamerellä. Saari on Polynesian itäisin kohta. Se sijaitsee noin 415 kilometrin päässä Pääsiäissaaresta ja noin 3&nbsp;220 kilometrin päässä Chilestä. Ensimmäinen eurooppalainen, joka näki saaren oli espanjalainen José Salas Valdes vuonna 1793. 

Salas y Gómez koostuu kahdesta saaresta joita yhdistää 30 metrinen kapea kannas. Pienemmän saaren koko on noin 270 metriä pohjois-etelä suunnassa ja 200 metriä itä-länsi suunnassa. Suuremman koko on noin 500 metriä pohjois-etelä suunnassa ja 270 metriä itä-länsi suunnassa. Saaren korkein kohta on noin 30 metriä merenpinnasta.

## Aiheesta muualla
Tahdon voitto

**Tahdon voitto** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* *[[Tahdon voitto (vuoden 1989 elokuva)|Tahdon voitto]]* (*Triumph of the Spirit*), Robert M. Youngin ohjaama elokuva vuodelta 1989
* *[[Tahdon voitto (vuoden 1992 elokuva)|Tahdon voitto]]* (*A Midnight Clear*), Keith Gordonin ohjaama elokuva vuodelta 1992

## Katso myös
* *[[Tahdon riemuvoitto]]* (*Triumph des Willens*), Leni Riefenstahlin ohjaama propagandaelokuva vuodelta 1935.
Santtu Karhu

**Santtu Karhu** (oik. **Aleksandr Medvedev**, s. 1967 Belomorsk, Neuvostoliitto) on itäkarjalaisen rockyhtyeen Santtu Karhu & Talvisovat laulaja ja lauluntekijä. Petroskoissa asuva Karhu on toiminut eräänlaisena edelläkävijänä karjalan kielen ja karjalaisen perinteen vaalinnassa. Hän on tiettävästi ensimmäinen henkilö, joka on kirjoittanut kevyen musiikin lyriikkaa livvin eli aunuksenkarjalan kielellä. Karjalan kieltä taitavat pitävät Karhua taitavana sanankäyttäjänä, oikeana kielinerona. 

Santtu Karhu on julkaissut myös yhden singlen ennen Talvisovat-yhtyettä. Lisäksi hän vierailee Tellus-yhtyeen demolla *Pinnalla* kappaleessa ”Suolainen sade”. 

## Single
* 

## Kirjat
* 
Kääntäjänä:
* Pentti Saarikoski: Kuikan peldo (Kuikan pelto karjalaksi). Karjalan Kielen Seura ry, 2013.
Sianpuolukat

**Sianpuolukat** (*Arctostaphylos*) on kanervakasveihin (Ericaceae) kuuluva kasvisuku. Sianpuolukoita on kaikkiaan noin 70 lajia, joista Suomessa tavataan vain kaksi: sianpuolukka (*Arctostaphylos uva-ursi*) ja riekonmarja (*Arctostaphylos alpina*). Riekonmarja luokitellaan usein myös riekonmarjojen (*Arctous*) sukuun.

Sianpuolukoiden suvun on kuvannut ranskalainen kasvitieteilijä Michel Adanson vuonna 1763. Suvun tyyppilaji on sianpuolukka, jonka Carl von Linné alun perin sijoitti mansikkapuiden (*Arbutus*) sukuun.

Suvun nimi *Arctostaphylos* tulee kreikan sanoista *arktos* (tarkoittaa karhua tai pohjoista) ja *stafyle* (tarkoittaa rypälettä). Sianpuolukoita voisi nimittää siten karhunrypäleiksi tai pohjanrypäleiksi. Molemmat suomalaiset lajit (sianpuolukka ja riekonmarja) ovat kuitenkin mauttomia, eikä niillä ole juuri marjastusarvoa.

## Ulkonäkö
Sianpuolukat ovat monivuotisia, matalakasvuisia, suikertavia leveälehtisiä varpuja, jotka kasvavat maassa usein mattomaisina mättäinä. Kukat ovat pienet, ruukkumaiset ja hyvin ahdassuiset. Hedelmä on marja (tai oikeastaan monikivinen luumarja), jossa on tavallisesti viisi siementä.

## Levinneisyys
Sianpuolukoihin luokitellaan 71 lajia. Ne esiintyvät muutamaa lukuun ottamatta kaikki Kaliforniassa tai muualla Länsi-Yhdysvalloissa. Lajeista sianpuolukalla on laaja, koko pohjoisen pallonpuoliskon kattava levinneisyys arktisella–lauhkealla vyöhykkeellä.

## Sianpuolukkalajeja
* *[[Arctostaphylos andersonii]]*
* *[[Arctostaphylos canescens]]*
* *[[Arctostaphylos glandulosa]]*
* hookerinsianpuolukka (*Arctostaphylos hookeri*)
* *[[Arctostaphylos imbricata]]*
* *[[Arctostaphylos luciana]]*
* *[[Arctostaphylos malloryi]]*
* *[[Arctostaphylos manzanita]]*
* *[[Arctostaphylos mewukka]]*
* *[[Arctostaphylos moranii]]*
* *[[Arctostaphylos nevadensis]]*
* *[[Arctostaphylos nummularia]]*
* *[[Arctostaphylos pallida]]*
* *[[Arctostaphylos peninsularis]]*
* *[[Arctostaphylos pringlei]]*
* *[[Arctostaphylos purissima]]*
* *[[Arctostaphylos stanfordiana]]*
* *[[Arctostaphylos tomentosa]]*
* sianpuolukka eli kangassianpuolukka (*Arctostaphylos uva-ursi*)
* *[[Arctostaphylos viscida]]*

Riekonmarja (*Arctous alpina* eli *Arctostaphylos alpina*, syn. *A. alpinus*) on sijoitettu 2010-luvulle asti sianpuolukoihin, mutta laji on päätetty uudelleen luokitella riekonmarjoihin (*Arctous*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sianpuolukat (''Arctostaphylos'')
* Funet: Sianpuolukat (''Arctostaphylos'')
* ITIS: ''Arctostaphylos'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Arctostaphylos'' 
* Flora of North America: ''Arctostaphylos''
Valeri Borzov

**Valeri Pylypovitš Borzov** (, s. 20. lokakuuta 1949 Sambir, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen, Neuvostoliittoa edustanut pikamatkojen juoksija, joka voitti kaksi olympiakultaa Münchenissä 1972. Urheilu-uransa jälkeen Borzov on toiminut kansanedustajana ja ministerinä.

Borzovin sanotaan olleen neuvostovalmennuksen esimerkkituote. Tieteellinen valmennus oli tärkeä osa hänen valmentautumistaan. Borzovin juoksutekniikka oli hyvä ja sen kehittämisessä oli tehty paljon työtä. Borzov aloitti urheilu-uransa vuonna 1968. Hänen ensimmäinen arvokisavoittonsa oli 100 metrin Euroopan-mestaruus Ateenassa 1969. Hän voitti molemmat pikamatkat vuoden 1971 Euroopan-mestaruuskisoissa Helsingissä. 

Münchenin olympialaisissa yhdysvaltalaiset pikajuoksijat Eddie Hart ja Rey Robinson eivät osanneet tulla oikeaan aikaan 100 metrin juoksun toisiin alkueriin, sillä heidän valmentajansa ilmoitti väärän kellonajan. Loppukilpailussa Borzov voitti kultaa ajalla 10,14 päihittäen kolmannen yhdysvaltalaisen Robert Taylorin 0,1 sekunnilla. Borzovilla oli 200 metrin loppukilpailussa vastassaan kolme yhdysvaltalaista, mutta hän voitti toisen kultamitalinsa ajalla 20,00; hopeamitalisti Larry Black hävisi hänelle 0,19 sekunnilla. Borzov sai lisäksi hopeaa pikaviestijoukkueessa. Münchenin ja seuraavien olympialaisten välillä Borzov vietti enemmän aikaa opintojensa parissa. Hän voitti kolmannen 100 metrin Euroopan-mestaruutensa vuonna 1974 Roomassa. Montréalin olympialaisissa 1976 hän saavutti pronssia 100 metrin juoksussa ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestissä nostaen olympiamitaliensa määrän viiteen.

Sisäratojen EM-kilpailuissa Borzov saavutti seitsemän kultaa ja kaksi hopeaa vuosina 1969–1977. Hän hävisi 50 metrin juoksussa puolalaiselle Zenon Nowoszille Belgradissa 1969 ja saavutti samoissa kisoissa hopeaa viestijuoksussa, mutta voitti sen jälkeen 50 tai 60 metrin juoksun mestaruuden seitsemän kertaa kahdeksan vuoden aikana.

Borzov lopetti urheilu-uransa vuonna 1979. Hän avioitui joulukuussa 1977 voimistelun olympiavoittaja Ljudmila Turištševan kanssa. Vuosina 1991–1998 hän toimi Ukrainan olympiakomitean presidenttinä. Hän on ollut myös Kansainvälisen olympiakomitean jäsen.

Borzov toimi vuosina 1991–1996 Ukrainan nuoriso- ja urheiluministerinä. Hänet valittiin Ukrainan parlamenttiin Verh’ovna Radaan vuonna 1998 Ukrainan kansanliikkeen listalta. Myöhemmin samana vuonna hän kuitenkin siirtyi Reform-tsentr-parlamenttiryhmään, vuonna 1999 Batkivštšynan ryhmään ja vuonna 2001 sosiaalidemokraattisen puolueen SDPU(o):n ryhmään. Vuonna 2002 hänet valittiin uudelleen parlamenttiin SDPU(o):n listalta. Parlamentissa hän toimi muun muassa nuoriso-, liikunta-, urheilu- ja turismivaliokunnan puheenjohtajana. Vuonna 2006 hän pyrki jälleen Verh’ovna Radaan oppositioblokki NE TAKin listalta, muttei tullut valituksi.

## Lähteet

* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Riekonmarja

**Riekonmarja** eli **tuntuririekonmarja** (*Arctous alpina*), myös **tunturisianmarja**, on riekonmarjoihin (*Arctous*) ja aiemmin sianpuolukoihin (*Arctostaphylos*) kuuluva kesävihanta kasvi. Sen lehdet kuihtuvat talveksi ja suojaavat sitä kuivumiselta.

## Kuvaus
Riekonmarja kasvaa korkeintaan 50 senttimetrin pituiseksi. Lehdet ovat lievästi hammaslaitaiset. Kukat puhkeavat varhain keväällä lumien sulettua. Kukan teriö on vihertävänvalkoinen ja kellomainen. Marjat ovat raakoina vihreitä, sitten punaisia ja kypsinä mustia. Ne ovat lintujen tärkeää ravintoa. Marjojen poiminta-aika on elokuun lopulta syyskuun loppuun. Niistä voidaan tehdä mehua ja sosetta. Riekonmarjan kromosomiluku on 2n = 26. Ruska-aikana kasvin punaisiksi muuttuvat lehdet muodostavat huomattavan osan maaruskan väriloistosta.

## Levinneisyys
Riekonmarjaa tavataan koko pohjoisella pallonpuoliskolla, niin Euraasiassa kuin Kanadassa ja Alaskassakin. Muualla Yhdysvalloissa riekonmarjaa kasvaa vain koilliskolkassa Mainen ja New Hampshiren osavaltioissa.

Etelämpänä lajia esiintyy myös Alppien, Altain ja Pyreneiden vuoristoissa.

Suomessa riekonmarja on tunturikasvi ja sitä esiintyy yleisenä Lapissa. Se kasvaa paikoin yleisenä kankailla, tunturimetsissä ja rämeillä. Lounaisimmassa Suomessa on ollut 1900-luvulla Saaristomerellä Hangon lähellä erillisesiintymä, joka on hävinnyt. Nykyisin kasvia esiintyy Suomessa Pudasjärven Ison-Syötteen tunturilta pohjoiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Riekonmarja (''Arctous alpina'')
*Luontoportti: Riekonmarja (''Arctous alpina'')
*Valokki – nettikasvio: Riekonmarja (''Arctostaphylos alpina'')
Endlan luonnonsuojelualue

**Endlan luonnonsuojelualue** () sijaitsee Keski-Virossa Järvamaan, Länsi-Virumaan ja Jõgevamaan maakuntien alueella. Alueen keskus on Toomalla Jõgevan kunnassa.

Tooman soidensuojelualue perustettiin vuonna 1910, laajempi Endlan luonnonsuojelualue vuonna 1985. Alueen pinta-ala on lähes 7 000 hehtaaria. Alueen päämääränä on tutkia ja suojella Viron keski- ja itäosien erityyppisiä soita ja metsiä sekä alueen järviä, jokia ja lähteitä sekä Pandiveren ylängön eteläreunan karstialueita.

Alue ulottuu Jõgevan, Põltsamaan, Järvan ja Väike-Maarjan kuntien alueelle. Alueen järviä ovat muun muassa Männikjärv ja Endla järv.

## Lähteet

## Katso myös
Avoimen tyypin osakeyhtiö

**Avoimen tyypin osakeyhtiö** (, AOOT) on venäläinen yhtiömuoto. Neuvostoliitossa 1990-luvun alussa yksityistämisten yhteydessä luotiin perestroikan aikaisten kooperatiivi- ja yhteysyritystyyppien rinnalle tuomaan paremmin markkinatalouteen sopivia yritystyyppejä lainsäädäntöön. Avoimen tyypin osakeyhtiö vastasi tavanomaista osakeyhtiötä, missä omistusosuus määräytyi osakkeiden mukaan, kun taas toinen osakeyhtiöksi mainittu suljetun tyypin osakeyhtiö puolestaan vastasi rajavastuuyhtiötä, missä omistusosuus määriteltiin vapaasti ostettavien ja myytävien osakkeiden sijasta yhtiöjärjestykseen kirjatuin omistusosuuksin. 

Näin ollen suljetun tyypin osakeyhtiön osuuksien muuttaminen edellytti yhtiöjärjestyksen muuttamista, jolloin omistuspohjan muuttaminen ei ollut niin helppoa kuin osakekaupoin. Yksityistämisaallossa suljetun tyypin osakeyhtiöt olivat usein suurten teollisuuslaitosten tytäryhtiöiksi muutettuja sivutoimipisteitä, mitä ei ollut tarkoituskaan saattaa omistukseltaan vapaan kaupankäynnin piiriin.

## Katso myös
* avoin osakeyhtiö
* kooperatiivi
* suljettu osakeyhtiö
* suljetun tyypin osakeyhtiö 
* yhteisyritys
Suljetun tyypin osakeyhtiö

**Suljetun tyypin osakeyhtiö** (, AOZT) oli suljettua osakeyhtiötä Venäjän lainsäädännössä edeltänyt lähinnä rajavastuuyhtiötä tarkoittava yhtiömuoto, jossa omistusosuus määriteltiin omistettujen osakkeiden sijasta yhtiöjärjestyksiin kirjatuin yhtiöosuuksin.
Emil Väre

**Emil Ernst Väre** (syntyjään **Vilén**, tunnettu myös nimellä **Eemeli Väre**; 28. syyskuuta 1885 Kärkölä – 31. tammikuuta 1974 Kärkölä) oli kaksinkertainen kreikkalais-roomalaisen painin olympiavoittaja ja maailmanmestari sekä epävirallinen Euroopan mestari. 

Emil Väre aloitti painijauransa vuonna 1907 nuorena rautatieläisenä Pietarissa. Hän voitti vuonna 1909 Suomen mestaruuden kevyessä 67,5 kilon sarjassa ja uudisti mestaruutensa 1911. Samana vuonna hän tuli myös kevyen sarjan maailmanmestariksi. Vuonna 1912 Väre voitti Euroopan mestaruuden ja olympialaisten kultamitalin sarjassaan.

Väreen ura oli varsin loistelias. Hän esimerkiksi voitti kaikki vuosina 1912–1916 painimansa ottelut. Väre oli Viipurin Voimailijoiden perustajajäseniä. Väre päätti kilpauransa Antwerpenin kultamitaliin, jonka hän voitti sopuottelussa Taavi Tammista vastaan.

Painin Suomen-mestaruuden Väre voitti 73 kg:n sarjassa vuosina 1909 ja 1911.

Aktiiviuransa jälkeen Emil Väre teki mittavan päivätyän painin järjestötehtävissä. Hän oli kymmenkunta vuotta Painiliiton hallituksessa sekä toimi kahteen otteeseen Viipurin Voimailijoiden puheenjohtajana. Hän toimi palkintotuomarina suurissa kilpailuissa ja hänen apuaan käytettiin myös kurssi- ja neuvontatoiminnassa. 

Hänelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1949.
__NOTOC__
## Saavutuksia
*Olympiakultaa Tukholma 1912 ja Antwerpen 1920 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 67,5 kg)
*Maailmanmestaruus 1911
*Euroopan mestaruus epävirallisista, vuoden 1912 kisoista

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Väre Viipurin Voimailijoiden historiikissä (arkistoitu versio)
*
Fabius Pictor

**Quintus Fabius Pictor** (n. 254 eaa. – ?)  oli vanhin roomalainen historioitsija, senaattori ja yksi ensimmäisiä annalisteja. Hän sai cognomeninsa esi-isältään, joka vuonna 304 eaa. koristi Saluksen temppelin maalauksin. Cannaen taistelun jälkeen Pictor osallistui lähetystöön, joka kävi kysymässä neuvoa Delfoin oraakkelilta. Hän kirjoitti kreikaksi ja senaattorisäädyn näkökulmasta Rooman historian aina troijalaisista vaiheista toiseen puunilaissotaan saakka. Häntä käyttivät lähteinään Polybios, Livius ja Dionysios Halikarnassoslainen. Ciceron aikaan hänen teoksensa oli käännetty latinaksi.

## Lähteet
*
Fabius Maximus Rullianus

**Quintus Fabius Maximus Rullianus** tai **Rullus** oli roomalainen sotapäällikkö, joka voitti vuonna 295 eaa. yhtyneet italialaiset kansat ratkaisevassa Sentinumin taistelussa. Hänen isänsä oli Fabius-suvun jäsen Marcus. Hän oli viisinkertainen konsuli ja samnilaissotien sankari.

Hänet mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 325 eaa. kun hän toimi Lucius Papirius Cursorin diktaattorivuonna *[[magister equitum]]ina*. Hän löi samnilaiset Imbriniumin lähellä. Cursor syytti Fabiusta senaatissa siitä että tämä oli toiminut ilman diktaattorin suostumusta. Kansa ja senaatti kannattivat kuitenkin Fabiusta ja lopulta Cursor armahti hänet. 

Fabiuksesta tuli konsuli ensimmäisen kerran vuonna 322 eaa., ja vuonna 315 eaa. hänet valittiin diktaattoriksi, mutta hän hävisi samnilaisia vastaa käydyn Lautulaen taistelun. Vuonna 310 eaa. hän oli taas konsulina ja taisteli etruskeja vastaan Sutriumissa. Vuonna 308 eaa. hän oli kolmannen kerran konsulina ja kukisti Perusian ja Nuceria Alfaternan. 

Vuonna 304 eaa. Fabius valittiin kensoriksi. Vuonna 297 eaa. hän oli neljännen kerran konsulina ja kukisti samnilaiset Tifernumin taistelussa. Vuonna 295 eaa. hänet valittiin yksimielisesti viidennen kerran konsuliksi. Viidennellä konsulikaudellaan hän kukisti etruskien, samnilaisten ja gallien liiton Sentinumin taistelussa, joka oli kolmannen samnilaissodan ratkaiseva taistelu.

Fabiuksen poika oli konsuli Quintus Fabius Maximus Gurges, ja hänen pojanpoikansa oli toisen puunilaissodan sotapäällikkö Quintus Fabius Maximus.
Fabius Maximus

**Quintus Fabius Maximus Verrucosus** (n. 275–203 eaa.) oli roomalainen aristokraatti ja sotilas. Hänet valittiin konsuliksi kaksi kertaa, vuosina 233 eaa. ja 228 eaa., ja kensoriksi vuonna 230 eaa. Toisessa puunilaissodassa hän toimi sotapäällikkönä. Fabiuksesta tehtiin diktaattori vuonna 217 eaa., jolloin hän oli jo 58-vuotias. Diktaattorin valtuuksilla varustetun Fabiuksen tehtävänä oli estää Hannibalin joukkoja valloittamasta Roomaa. Koska diktaattori käytti ylintä valtaa, hänellä ei ollut virkaveljeä, vaan varamies, jolla oli nimitys ratsuväen komentaja, ''magister equitum''. Tehtävään valittiin Marcus Minucius Rufus, joka oli ollut konsulina vuonna 221.

Fabius, joka pysytteli armeijansa komentajana yhden tai kahden päivämarssin päässä Hannibalista, sai varovaisen sodankäyntitapansa johdosta lisänimen *Cunctator* ("vitkastelija"). Fabiuksen tapa varjostaa puunilaisarmeijaa oli hyvin epäsuosittu hänen omien joukkojensa ja varsinkin ylempien upseerien parissa. Fabiusta nimiteltiin *paedagogus*-orjaksi, joka käveli roomalaisen koulupojan perässä kantaen hänen kirjojaan ja muita tarvikkeita. Tuon ajan sotilasteoreettisen tiedon perusteella Fabius toimi kuitenkin aivan oikein. Hänen alivoimainen ja kokematon armeijansa olisi lähes varmasti kärsinyt tappion Hannibalille joukkoyhteenotossa. 

Fabius yritti sulkea Hannibalin armeijan reitin Campaniassa sijainneeseen solaan, mutta vihollinen onnistui yöllä livahtamaan, mikä oli nöyryyttävää Fabiukselle. Kun Fabius oli ollut diktaattorin virassa kuusi kuukautta, hän luopui siitä ja palasi Roomaan. Hän oli onnistunut tärkeimmässä tehtävässään ja lisäksi hän oli järjestänyt roomalaisille lisäaikaa, jonka aikana he pystyivät toipumaan ja saamaan joukkonsa uudelleen kuntoon. Lisänimi *Cunctator* oli alun perin halventava, mutta roomalaisten kärsittyä Cannaessa vuonna 216 eaa. murskaavan tappion Hannibalia vastaan hänen taktiikkaansa palattiin uudelleen, tällä kertaa menestyksekkäästi.

Kun Hannibal oli lähtenyt Italiasta, lähes 90-vuotiasta Fabius Maximusta kunnioitettiin seppeleellä. Sitä pidettiin suurimpana kunnianosoituksena, joka koskaan oli tullut Rooman kansalaisen osaksi.

## Lähteet
Fabius

**Fabius** tarkoittaa seuraavia: 

* Laurent Fabius, ranskalainen sosialistipoliitikko ja Ranskan entinen pääministeri
* Fabius, Rooman tasavallan perinnölliseen aatelistoon kuulunut suku, jonka jäsenistä 306 menehtyi Vejin sodassa vuonna 477 eaa.
* Fabius Maximus, Fabius-suvun jäsen, sotapäällikkö ja diktaattori
* Fabius Maximus Rullianus, Fabius-suvun jäsen, sotapäällikkö
* Fabius Pictor, Fabius-suvun jäsen, historioitsija ja senaattori
* Fabius Rusticus, roomalainen historioitsija.
Fabricius Luscinus

**Gaius Fabricius Luscinus** oli roomalainen sotapäällikkö ja vuosien 282 ja 278 eaa. konsuli. Tarinan mukaan vuonna 279 eaa. Fabriciuksen ollessa lähettiläänä Epeiroksen kuninkaan Pyrrhoksen luona eräs kuninkaan hovimiehistä tarjoutui myrkyttämään kuninkaansa. Fabricius kieltäytyi. Tämän johdosta muun muassa Cicero ja Boëthius viittaavat Fabriciukseen oikeamielisyyden perikuvana.
Kaarlo Koskelo

**Kaarlo Koskelo** (syntyjään **Karl Anton Tanelinpoika Ääpälä**, 12. huhtikuuta 1888 Kotka – 21. joulukuuta 1953 Astoria, Oregon, Yhdysvallat) oli painin olympiavoittaja Tukholman kisoista 1912. Hän edusti aktiiviaikanaan Kotkan Rientoa, jossa Koskelon valmentajana toimi Vilho Alhojärvi.

Suomen sisällissodassa Koskelo taisteli punaisten Savitaipaleen rintaman päällikkönä. Sodan jälkeen hän pakeni Venäjän kautta Yhdysvaltoihin ja perusti Oregonin Astoriaan Union Steam Baths -saunayrityksen.

Koskeloa voidaan pitää painin "tähdenlentona". Hän ei lyhyehköllä painiurallaan voittanut yhtään Suomen mestaruutta.

## Saavutukset
* Olympiakultaa Tukholma 1912 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 60 kg)

## Lähteet
* Markku Siukonen: *Suuri olympiateos 12*. Jyväskylä : Graface, 2001. . s.140.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* ”Saahan todellisuutta tarulla kaunistaa”. Jarmo Huhtanen. Helsingin Sanomat 18.2.2023.
Fabricius

**Fabricius** () voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

* Camilla Fabricius (s. 1971), tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko
* David Fabricius (1564–1617), saksalainen pappi ja tähtitieteilijä
* Einar Fabricius (1911–1977), suomalainen pikajuoksija ja yritysjohtaja
* Eric Fabricius (1914–1994), ruotsalainen etologian professori
* Eric Fabricius (1901–1969), suomalainen kilpapurjehtija
* Gaius Fabricius Luscinus (200-luvulla eaa.), roomalainen sotapäällikkö ja konsuli
* Hieronymus Fabricius (1537–1619), italialainen lääketieteilijä
* Johan Fabricius (1899–1981), alankomaalainen kirjailija
* Johann Christian Fabricius (1745–1808), tanskalainen entomologi ja ekonomisti
* Johannes Fabricius (1587–1615), saksalainen tähtitieteilijä, David Fabriciuksen poika
* Karl Fabricius (s. 1982), ruotsalainen jääkiekkoilija
* Mikaela Fabricius-Bjerre (1969–2003), suomalainen kouluratsastaja
* Nils Fabricius (1913–1995), suomalainen koripallovaikuttaja
* Sara Fabricius, *Cora Sandel* (1880–1974), norjalainen kirjailija ja taidemaalari.
Faethon

**Faethon** () oli kreikkalaisessa mytologiassa auringonjumala Helioksen poika.

Myytin mukaan Faethonin ystävät eivät uskoneet häntä, kun hän kertoi olevansa auringonjumala Helioksen poika. Faethon meni isänsä luo ja pyysi, että saisi ohjata taivaankannen ylitse kulkevia auringonvaunuja osoittaakseen ystävilleen olevansa oikeasti auringonjumalan poika. Helios oli luvannut toteuttaa kaikki poikansa toiveet, ja niinpä Faethon sai isältään luvan ohjata auringonvaunuja.

Faethon ei kuitenkaan kyennyt ohjaamaan auringonvaunuja ja hevosia vaan joutui paniikkiin, syöksyi alas taivaalta lähelle maata ja oli polttaa kaiken tuhkaksi. Kertomuksen mukaan Faethonin syöksyessä maahan suurin osa Afrikan niemimaasta muuttui autiomaaksi ja etiopialaisten iho paloi mustaksi. Jumalten kuningas Zeus pelasti maailman syöksemällä Faethonin salamaniskulla Eridanos-jokeen. Faethonin sisaret, heliadit, muuttuivat häntä itkiessään poppeleiksi ja heidän kyyneleensä meripihkaksi.

Kreikkalainen tragediakirjailija Euripides on kirjoittanut kadonneen tragedian Faethonin surullisesta kohtalosta. Roomalaisista runoilijoista Ovidius käsittelee tragediakertomusta tunnetuimmassa teoksessaan *[[Muodonmuutoksia]]*. Ovidiuksen on katsottu käyttäneen kreikkalaista tragediakertomusta lähdeteoksenaan. V.&nbsp;A. Koskenniemen runo *Poppelit* perustuu Faethonin tarinaan.

## Lähteet

* Muodonmuutoksia. Suomentanut V. Arti. WSOY, Helsinki. 1935. (Alkuteos: Metamorphoses.)

## Aiheesta muualla