open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jouni Hynynen

**Jouni Kalervo Hynynen** (s. 15. helmikuuta 1970 Joutseno) on lappeenrantalainen muusikko. Hän on lappeenrantalaislähtöisen Kotiteollisuus-yhtyeen laulaja, kitaristi ja sanoittaja. Hynynen on toiminut myös kolumnistina ja juontajana ja julkaissut kirjoja.

## Ura
Vuosina 1995–2000 Hynynen vaikutti Pronssinen Pokaali -yhtyeen kitaristina. Kotiteollisuus-yhtyeessä hän toimii säveltäjänä ja sovittajana yhdessä muun yhtyeen ja joskus myös tuottaja Mikko Karmilan kanssa.

Hynynen on toiminut pakinoitsijana muun muassa Etelä-Saimaa-, Kouvolan Sanomat- ja Kymen Sanomat -lehtien Seepra-viikkoliitteessä, Keskisuomalaisessa ja Ilosaarirockin Internet-sivuilla. 

Jouni Hynynen ja Jone Nikula juonsivat Subin *[[Äijät]]*-ohjelmaa. Ohjelmaa tehtiin kaksi tuotantokautta.

Hynysestä tuli kirjailija, kun Like Kustannus julkaisi elokuussa 2007 teoksen *Rakkaudella, Hynynen*, joka koostuu Hynysen kirjoittamista kolumneista. Kirjasta on otettu yhdeksän painosta.

Syksyllä 2009 Jouni Hynynen julkaisi kaksi kirjaa. *Ukonhauta* kertoo levyn syntyprosessista. Se sisältää niin päiväkirjoja kuin muitakin merkintöjä sekä Mikko Karmilan valokuvia. Elokuussa 2009 ilmestyi runokokoelma *Mies katoaa*, joka on Hynysen toinen kaunokirjallinen teos. Osasta Hynysen kirjoista on tehty myös äänikirja (muun muassa *Rakkaudella Hynynen*, *Mies Katoaa*), jossa kirjailija itse lukee teoksensa.

Jouni on pyörittänyt vuodesta 2019 lähtien Maanalainen armeija -sooloprojektiaan.

Hynynen osallistui *[[Vain elämää (televisiosarja)|Vain elämää]]* -tv-ohjelman 14. tuotantokaudelle, joka esitettiin Nelosella syksyllä 2023. Hänen osallistuminen ohjelmaan herätti paljon keskustelua etenkin fanien keskuudessa, sillä Hynynen on aiemmin kritisoinut avoimesti ohjelmaa ja sen konseptia.

Hän on näytellyt *[[Kummeli esittää: Kontio & Parmas]]* -sarjassa.

## Yksityiselämä
Hynysen puoliso on vuodesta 2012 saakka ollut näyttelijä Mari Perankoski. He kihlautuivat toukokuussa 2016 ja avioituivat syyskuussa 2016.

Etelä-Karjalaan Hynysen vanhemmat muuttivat, kun hänen äitinsä oli raskaana. Muusikon lähes koko suku on kotoisin Ylä-Savosta, erityisesti Iisalmesta. Hynynen on viettänyt lapsuuden kesiä akselilla Paisua-Sonkajärvi-Iisalmi.

## Instrumentit ja laitteisto

### Kitarat

*Les Paul Studio
*Les Paul Standard
*Les Paul Voodoo
*Arto Piiraisen custom-kitara Heavymachinery (malli muistuttaa Gibson Exploreria) 
*Sävellyskitarana akustinen Takamine

## Teokset
* 
*
*
*
*
*
*
*
*
*Hynynen, Jouni: *Muistikuvia*. Helsinki: Like, 2018. .

## Lähteet
* (alasivu, joka sijaitsee osoitteessa http://www.kotiteollisuus.com/)

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Jouni Hynysen henkilökuva Image-lehdessä 8/2007.
* 
* Jouni Hynynen lauluntekijänä - Fono.fi
HomePNA

**HomePNA** on Ethernet-tekniikkaan pohjautuva mukaelma, joka toimii tyypillistä ethernet-kaapelointia sähköisesti heikommalla kaapeloinnilla. HomePNA on suunniteltu käyttämään taloihin jo aiemmin asennettuja puhelimien parikaapeleita. HomePNA 1.0:n enimmäisnopeus on 1&nbsp;Mbps, 2.0-version 10&nbsp;Mbps. Uusimman, HomePNA 3.1 -standardin nopeus on 320&nbsp;Mbps, mikä riittää jo teräväpiirtokuvan suoratoistoon. HomePNA käyttää taajuusalueenaan 5,5–9,5&nbsp;MHz, joten sitä voi käyttää samaan aikaan tavallisen puhelimen, faksin tai DSL-tekniikoiden kanssa.
John G. Avildsen

**John Guilbert Avildsen** (21. joulukuuta 1935 Oak Park, Illinois – 16. kesäkuuta 2017 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Vuonna 1978 hän sai parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon nyrkkeilyelokuvastaan *[[Rocky]]*. Menestyselokuvan käsikirjoitti ja siinä pääosaa näytteli Sylvester Stallone. *Rocky* sai sittemmin useita jatko-osia, joista Avildsen itse ohjasi *[[Rocky V|Rocky V:n]]* vuonna 1990. *Rocky*-kaavaa Avildsen kokeili myös ohjaamissaan *[[Karate Kid]]* -elokuvissa 1980-luvulla, mutta ne eivät saavuttaneet vastaavaa menestystä.

*Rocky* ja *Karate Kid* -elokuvien lisäksi Avildsen ohjasi muun muassa elokuvat *[[Luota minuun (vuoden 1989 elokuva)|Luota minuun]]* (1989), *[[Yksin kaikkia vastaan]]* (1992) ja *[[Inferno (vuoden 1999 elokuva)|Inferno]]* (1999).

Avildsen kuoli haimasyöpään 81-vuotiaana Cedars-Sinai Medical Centerissä, Los Angelesissa. Kuolinsyyn vahvisti hänen vanhin poikansa, Anthony Avildsen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Meripeninkulma

**Meripeninkulma** eli **merimaili** (, nykyinen tunnus **M**, lyhenteenä suomessa käytössä myös **mpk**, muualla maailmassa **NM**, **Nm** ja **nmi**) on pituusyksikkö, jota käytetään meri- ja ilmaliikenteessä. Yksi meripeninkulma on tasan 1&nbsp;852 metriä. Kyseessä ei ole SI-järjestelmän mukainen mittayksikkö, mutta sitä saa käyttää SI-järjestelmän yksiköiden rinnalla merenkulussa ja ilmailussa. Meripeninkulman kymmenesosaa (185,2&nbsp;m) kutsutaan kaapelinmitaksi.

Meripeninkulma määriteltiin alun perin leveysasteen kuudeskymmenesosaa eli kaariminuuttia vastaavaksi matkaksi maapallon pinnalla pituuspiiriä pitkin. Maapallo ei kuitenkaan ole täydellinen pallo, joten kaariminuutin pituus vaihtelee riippuen siitä, millä leveyspiirillä ollaan.

Koska maantieteellinen leveys (latitudi) määritellään pinnan normaalin ja päiväntasaajan tason väliseksi kulmaksi, kaariminuutin pituus riippuu pinnan kaarevuudesta eikä etäisyydestä keskipisteestä. Maapallon navoilla kaarevuussäde on suurimmillaan, jolloin kaariminuutin määrittelevä kulma on kauimpana ja vastaava matka maapallon pinnalla on suurimmillaan. Päiväntasaajan tasolla kaarevuus on jyrkin ja siten vastaavan kaariminuutin pituus pinnalla lyhin. Yhteenlaskettu etäisyys päiväntasaajalta navalle (pituuspiiriä pitkin) olisi kuitenkin tasan 90&nbsp;× 60&nbsp;= 5&nbsp;400 näin määriteltyä meripeninkulmaa.

WGS84-mallin määrittelemän maapallon muodon mukaisesti laskettu maantieteellisen latitudin kaariminuutin pituus päiväntasaajalla on noin 1&nbsp;842,90 metriä ja navoilla noin 1&nbsp;861,57 metriä. Jakamalla napojen kautta meridiaaneja pitkin kulkevan ellipsin pituus (40&nbsp;007,863&nbsp;km) 360 asteeseen ja edelleen 60 minuuttiin, päädytään keskiarvoon 1&nbsp;852,22 metriä.

Monacossa 1929 tehdyllä kansainvälisellä sopimuksella meripeninkulman pituudeksi on sovittu tasan 1&nbsp;852 metriä. Ero sovitun meripeninkulman ja latitudin kaariminuutin pituuden välillä on suurimmillaan, navoilla ja päiväntasaajalla, hieman yli 9 metriä (0,5&nbsp;%).

Merikartalta etäisyydet voidaan mitata riittävällä tarkkuudella käyttämällä meripeninkulman pituutena matkaa, joka vastaa yhtä leveysasteen minuuttia. Leveyskaariminuutit näkyvät merikartan pystysivuilla. Karttaprojektion muuttuvan mittakaavan takia minuutit on kuitenkin mitattava samalta leveydeltä mitattavan etäisyyden kanssa.

Aluksen ja lentokoneen nopeus ilmoitetaan tavallisesti solmuina (knot, kn) eli meripeninkulmaa tunnissa (1&nbsp;kn&nbsp;= 1 852&nbsp;m/h). Käytännön likiarvo on 1&nbsp;kn&nbsp;= 0,51&nbsp;m/s tai 1&nbsp;kn&nbsp;= 1,9&nbsp;km/h.

MPH- eli mailia tunnissa -nopeudet puolestaan liittyvät maamaileihin, joka on eri yksikkö ja jolla ei ole luonnontieteellistä perustaa.

Hyvä muistisääntö merimailin 1,852km (sekä veneiden nopeuksista puhuttaessa) muistamiseen on puhelimien ja taskulaskimien näppäimistön keskimmäinen pystyrivi 852.

## Lähteet
Michael Winner

**Robert Michael Winner** (30. lokakuuta 1935 – 21. tammikuuta 2013) oli brittiläinen toimintaelokuvien ohjaaja ja tuottaja. Hän kuoli 77-vuotiaana 21. tammikuuta 2013 pitkällisen sairauden tuomien maksaongelmien seurauksena.

Winner teki lukuisia toimintaelokuvia Charles Bronsonin kanssa, muun muassa *[[Mestaritappaja]]* vuodelta 1972 ja tunnetuimpana Väkivallan vihollinen vuodelta 1974. Hän myös ohjasi vuonna 1978 uudestaan klassisen Raymond Chandlerin teokseen pohjautuvan Syvä uni -elokuvan, jossa Philip Marlowena nähtiin Robert Mitchum. Muita Winnerin ohjaamia elokuvia ovat muun muassa *Skorpioni* vuodelta 1973, pääosissa Burt Lancaster ja Alain Delon. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tsiolkovskin laki

**Tsiolkovskin laki** on venäläisen opettajan Konstantin Tsiolkovskin 1900-luvun alussa kehittämä rakettien liikeyhtälö.

Sen mukaan raketin saavuttama nopeus riippuu raketin tyhjämassan ja täyden massan välisestä suhteesta ja raketin palokaasujen nopeudesta.
Tällöin on edullista, että raketin polttoaine virtaa mahdollisimman nopeasti suuttimesta ulos, ja että raketin polttoainesäiliöt ovat kevyitä, mutta sisältävät paljon polttoainetta.

Tsiolkovskin laki kirjoitetaan tavallisesti muotoon

:\Delta v\ = v_e \ln \frac {m_0} {m_1},

jossa 
:\Delta v = raketin loppunopeus tai nopeuslisä,
:v_e = palokaasujen nopeus,
:{m_0} = raketin alkumassa polttoaine mukaan luettuna,
:{m_1} = raketin massa ilman polttoainetta.

Suhde m_0 / m_1 on raketin massasuhde.
Yhtälöä voidaan soveltaa yksivaiheiseen ohjukseen tai monivaiheiseen kantorakettiin. Se osaltaan selittää, miksi loppuunpalaneet rakettivaiheet irrotetaan kantoraketista. 

Ominaisimpulssi riippuu muun muassa rakettimoottorin suuttimesta, ajoaineen palamislämpötilasta ja -paineesta, palamiskaasujen moolimassasta ja ominaislämpöjen suhteesta. Korkea ominaisimpulssi on perusteena esimerkiksi nestevedyn ja -hapen käytölle kantorakettien ajoaineena. 

## Tsiolkovskin lain eri muotoja

Avaruudessa tehtävät nopeusmuutokset merkitään \Delta v:llä:

:\Delta v\ = v_e \ln \frac {m_0} {m_1}.

Yhtälöstä voidaan myös ratkaista aluksen tyhjämassa ja lähtömassa

:m_1=m_0 e^{-\Delta v\ / v_e} &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;tai&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; m_0=m_1 e^{\Delta v\ / v_e},

jossa 

:\Delta v = raketin loppunopeus tai nopeuslisä,
:v_e = palokaasujen nopeus,
:m_0 = raketin alkumassa, joka on täyteen tankattu raketti hyötykuormineen,
:m_1 = raketin loppumassa, joka koostuu hyötykuormasta, tyhjästä raketista jne.,
:e = Neperin luku 2,71828....

Massasuhde m_0 / m_1 riippuu muun muassa käytetystä polttoaineesta. Ruutiraketeissa se on tyypillisesti noin 2–3, jolloin raketin saavuttama nopeus on samaa luokkaa kuin palokaasujen poistumisnopeus. Kehittyneemmissä raketeissa se voi olla luokkaa 4–5.  

Kun polttoaineena käytetään vedyn ja hapen seosta, purkautumisnopeus voi olla noin 4 km/s. Pakonopeus maan pinnalta on kuitenkin noin 11 km/s. Tämän vuoksi avaruusaluksissa käytetään monivaiheraketteja. Ne koostuvat useista erillisistä raketeista, joista kukin irrotetaan sitten, kun siitä on polttoaine lopussa. Tällöin koko monivaiheraketin massasuhde on eri rakettivaiheiden massasuhteiden tulo. Esimerkiksi, jos kolmen peräkkäisen rakettivaiheen massasuhde on 2:1, 4:1 ja 5:1, koko raketin massasuhde on 40:1.

## Katso myös
*Massasuhde
*Ominaisimpulssi
*Muuttuvamassainen systeemi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Raketin liikeyhtälön johtaminen
Delta III

**Delta III** on Boeing IDS:n Delta-kantorakettiperheeseen kuuluva kantorakettimalli. Sen ensimmäinen laukaisu tapahtui 21. elokuuta 2000. Sen kolmesta laukaisusta kaksi epäonnistui ja kolmas kuljetti koekuorman. Delta III:n seuraaja on Delta IV.

## Katso myös

* Delta II
Delta (rakettiperhe)

**Delta-kantorakettiperhe** on vuodesta 1960 Yhdysvalloissa käytössä ollut kertakäyttöinen (expendable launch vehicle, ELV) kantorakettimalli. Ensimmäistä Delta-mallia kutsutaan usein nimellä Delta I. Lukuisia muitakin nimikkeitä esiintyi, esim. Delta B. Siitä on myöhemmin kehittyneet Delta II, Delta III ja Delta IV. Näistä Delta II on kehitetty suoraan Delta I:stä. Boeing valmistaa Delta-kantoraketteja.

Delta oli alun perin Thor-Delta, neljäs Thorin perusversio (Δ on kreikkalaisten aakkosten 4. kirjain). Nyttemmin Delta-raketista ja sen edeltäjistä on tehty 50 eri versiota.  NASA tilasi 1959 kaksitoista Thor-raketin siviiliversiota, jotka nimettiin Deltaksi. 

Delta I -raketti alkoi toimintansa toukokuussa 1960. Se osoittautui luotettavaksi – noin 40 laukaisusta 1960–1966 vain kolme epäonnistui. Raketti kuljetti tiede- ja sääsatelliitteja, v. 1962 Ison-Britannian ensimmäisen satelliitin Ariel 1:n sekä Telstar- ja Syncom -tietoliikennesatelliitteja. 1972 Deltalla laukaistiin Euroopan avaruusjärjestön (silloin ESRO) kaksi satelliittia, toisen nimi oli TD-1A, jossa TD tulee kantoraketin nimestä – se ei ollut kovin kummoinen nimi eurooppalaisen avaruusjärjestön tuolloin suurimmalle satelliitille.  

1983–1990 laukaistiin Delta-kantoraketilla 24 luotainta, joissa laukaisuissa tapahtui vain yksi epäonnistuminen (maaliskuussa 1983). Tässä vaiheessa Avaruussukkula oli jo NASAn käytössä. NASA ja puolustusministeriö olivat sopineet, että kaikki satelliitit pitäisi kuljettaa Avaruusukkulalla avaruuteen. Challenger-sukkulan tuhon jälkeen tämä päätös loi eurooppalaiselle Ariane 4-raketille loistavan kaupallisen mahdollisuuden aikana, jolloin tietoliikennesatelliitteja otettiin enenvästi käyttöön kautta maailman. Sukkulan tuhoutuminen esti myös Deltan ja muiden kertakäyttöisten kantorakettien tuotannon lopettamisen Yhdysvalloissa. 

## Aiheesta muualla

* Luettelo kaikista Delta-laukaisuista
PS2

**PS2** tarkoittaa seuraavia asioita:

* PlayStation 2, Sonyn pelikonsoli
* PS/2 eli Personal System/2, IBM:n vuonna 1987 julkaistu mikrotietokonemallisto
* PS/2-liitin, IBM PS/2 -tietokoneessa esitelty hiiri- ja näppäimistöliitäntä.
Luistelu

**Luistelu** on jäällä tapahtuvaa liikuntaa, jossa käytetään erityisesti tähän tarkoitukseen soveltuvia jalkineita eli luistimia. Luistimessa on  kiinteä  metalliterä, joka liukuu kevyesti jään pintaa pitkin ja mahdollistaa siten nopean liikkumisen. Luistelua voi harrastaa joko luonnonjäällä tai tähän tarkoitukseen jäädytetyllä luistinradalla.

Luistelun tekniikka on sittemmin siirtynyt myös hiihtourheiluun, jossa sitä kutsutaan luisteluhiihdoksi. Uusi luistelun muoto on myös rullaluistelu, jossa luistimessa on metalliterän asemasta pienet pyörät, jolloin luistelu on mahdollista myös asfaltilla tai muulla riittävän tasaisella alustalla. 

## Luistelu urheilulajina

Luistelun eri muotoja ovat
* luistelu eli alkuperäinen luonnonjäällä tapahtuva luistelu
* taitoluistelu ja sen alalajit: yksinluistelu, jäätanssi, pariluistelu ja muodostelmaluistelu
* pikaluistelu, kaukalopikaluistelu eli short track tai lyhyen radan pikaluistelu
* matkaluistelu
* retkiluistelu
* rullaluistelu
* alamäkiluistelu

;Jäällä pelattavia pallopelejä
* jääkiekko
* ringette
* kaukalopallo
Alexandre Piankoff

**Alexandre Piankoff** (; 18. lokakuuta 1897 Pietari — 20. heinäkuuta 1966 Bryssel) oli venäläinen arkeologi ja egyptologi. Hänet tunnetaan parhaiten uskonnollisten tekstien käännöstyöstä.

Alexandre Piankoff syntyi Pietarissa Venäjällä vuonna 1897. Hän kiinnostui egyptologiasta jo nuorella iällä tutustuessaan venäläisten museoiden kokoelmiin.

Ennen ensimmäistä maailmansotaa Piankoff opiskeli kirjallisuutta, vieraita kieliä sekä muinaisen egyptin kieltä. Sodan alkaessa hän joutui keskeyttämään opiskelunsa mutta jatkoi niitä taas sodan päätyttyä Berliinissä. Hän muutti vuonna 1924 Pariisiin, jossa hän opiskeli Pariisin yliopistossa. Vuonna 1930 hän valmistui filosofian tohtoriksi.

Toisen maailmansodan alettua Piankoff liittyi Ranskan joukkoihin vuonna 1940. Hän päätyi ennen pitkää Kairoon, johon jäi sodan jälkeen asumaan. Hän työskenteli Ranskan itämaisen arkeologian instituutissa, Kairossa, jossa hän erikoistui muinaisen egyptin, arabian, koptin, persian, turkin, ranskan, saksan, englannin sekä venäjän kieliin.

Piankoff työskenteli Kuninkaiden laaksossa Ramses V:n ja Ramses VI:n haudassa (KV9), jossa hän dokumentoi seinämaalauksia ja käänsi niiden tekstejä. Hän tutki vuonna 1958 myös faarao Tutankhamonin haudan hautatekstejä. Merkittävin osa Piankoffin työstä tapahtui Theban nekropolissa, jossa hän tulkitsi useita muinaisia uskonnollisia tekstejä mm. *[[Ra]]n litanian*, Unaksen hautatekstejä sekä Yön ja Päivän kirjat.

Piankoff kuoli vuonna 1966 Brysselissä Belgiassa.

## Aiheesta muualla
* Alexandre Piankoff (1897-1966) Archéologie des Sociétés Méditerranéennes
Äitienpäivä

**Äitienpäivä** on äitien kunniaksi vuosittain vietettävä juhlapäivä. Sen ajankohta vaihtelee maittain. Sitä vietetään eri päivinä monissa osissa maailmaa, yleisimmin maalis- tai toukokuussa. Suomessa äitienpäivä on toukokuun toisena sunnuntaina, ja se on yksi virallisista liputuspäivistä.

Vuonna  äitienpäivää vietetään Suomessa sunnuntaina . toukokuuta.

Monien perheiden perinteeseen kuuluvat esimerkiksi aamiainen äidille vuoteeseen tai itse tehty kortti. Korttien yhteydessä äitiä muistetaan usein äitienpäivärunolla tai -värssyllä. Nykyään myös äitienpäivälounaat ja -brunssit ovat suosittuja. Äideille on perinteisesti kerätty valkovuokkoja. Suomen valtakunnallisessa äitienpäiväjuhlassa tasavallan presidentti myöntää äitienpäivänkunniamerkkejä ansioituneille äideille. Myös isoäitejä usein juhlistetaan äitienpäivänä.

## Historia
Toukokuun toiseen sunnuntaihin vakiintuneen äitienpäivän vietto alkoi Yhdysvalloista. Anna Jarvisin äidin kuolema 1905 sai Jarvisin ajattelemaan, ettei yhteiskunta ottanut huomioon äitien asemaa kansakunnan teollistumisen ja lasten kasvatuksessa. Jarvisin ehdotuksesta järjestettiin muistojuhla kaikille äideille Andrewsin metodistikirkossa toukokuussa 1907. Seuraavana vuonna, 10. toukokuuta 1908 vietettiin ensimmäistä ”virallista” äitienpäiväjuhlaa Jarvisin kotikaupungissa Philadelphiassa ja kuutta vuotta myöhemmin, 1914 Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilson julisti äitienpäivän kansalliseksi juhlapäiväksi, jota juhlittaisiin toukokuun toisena sunnuntaina.

Äitienpäivää vietettiin Suomessa ensimmäisen kerran 7. heinäkuuta 1918, mutta vain paikoittain maaseudulla, varmuudella Alavieskassa, Harjavallassa ja Urjalassa sekä kolme viikkoa myöhemmin Korpilahdella. Äitienpäivän toi Suomeen aikoinaan kansakoulunopettajana ja kansanedustajana toiminut Vilho Reima. Seuraavana vuonna juhlittiin jo laajemmin syyskuun toisena sunnuntaina ja sen jälkeen toukokuun kolmantena sunnuntaina vuoteen 1927, jolloin äitienpäivä siirrettiin nykyiselle paikalleen viikkoa aikaisemmaksi. Äitienpäivä vahvistettiin viralliseksi liputuspäiväksi 1947. 

Jatkosodassa äitienpäivänä 10. toukokuuta 1942 Suomen asevoimien ylipäällikkö, sotamarsalkka Gustaf Mannerheim myönsi antamallaan päiväkäskyllä kaikille Suomen äideille yhteisesti 4. luokan Vapaudenristin kunniamerkin. Tämän päiväkäskyn painettu kopio on edelleen kehystettynä monien Suomen evankelis-luterilaisten kirkkorakennusten seinällä.

Äitienpäivätilaisuuksien järjestäjinä ovat Suomessa toimineet Kotikasvatusyhdistys ja Väestöliitto.

## Äitienpäivä Suomessa tulevina vuosina

* : . toukokuuta
* : . toukokuuta
* : . toukokuuta
* : . toukokuuta
* : . toukokuuta
* : . toukokuuta
* : . toukokuuta

## Äitienpäivä maailmalla

## Katso myös
* Isänpäivä
* Äiti-muistomerkki

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Äitienpäivä . Ylen Elävä arkisto.
Artikkeli

**Artikkeli** voi tarkoittaa seuraavia asioita:
*artikkeli, kieliopillinen apusana
*artikkeli, lyhyehkö asiakirjoitus
*myyntiartikkeli eli kauppatavara luettelossa
*uskonkappale kristinuskossa.

## Katso myös
*artikla, sopimuksen, säädöksen tai muun sellaisen osa
Helsingin ortodoksinen hiippakunta

**Helsingin hiippakunta** on yksi Suomen ortodoksisen kirkon hiippakunnista.

Helsingin hiippakunnan keskuspaikka on Helsinki ja hiippakunnan piispana toimii Helsingin ja koko Suomen arkkipiispa. Hiippakunnan pääkirkko on Helsingin Katajanokalla sijaitseva Uspenskin katedraali. Hiippakunnan piispan arvonimi on *[[korkeasti pyhitetty]] Helsingin ja koko Suomen arkkipiispa*.

Helsingin hiippakuntaan kuuluu kolme seurakuntaa, joiden yhteenlaskettu jäsenmäärä on yli 32&nbsp;000. Pappeja hiippakunnassa on 70, diakoneja 24 sekä kirkkoja ja tsasounia 40.

## Seurakunnat

# Helsinki
# Turku
# Kaakkois-Suomi

## Historiaa
Suomen ortodoksit olivat vuoteen 1892 saakka kuuluneet Venäjän ortodoksisen kirkon Pietarin hiippakuntaan. Tuona vuonna perustettiin Suomen hiippakunta, jonka piispanistuin oli Viipurissa ja virkanimike Viipurin ja Suomen piispa. Suomen itsenäistymisen jälkeen, kun Suomen ortodoksinen kirkko oli perustettu vuonna 1923, kirkko jaettiin seuraavana vuonna kahteen hiippakuntaan, jotka olivat Viipurin hiippakunta ja Karjalan hiippakunta. Karjalan hiippakunnan piispasta tuli Karjalan ja koko Suomen arkkipiispa virkapaikkanaan Sortavala, mutta vaikka Viipuriin jäi piispanistuin, se oli tyhjänä vuoteen 1935 saakka, jolloin sen piispaksi vihittiin Aleksanteri Karpin. Hiippakuntaan kuului koko eteläinen Suomi.

Toisen maailmansodan ja alueluovutusten jälkeen hiippakunnan keskus siirtyi Helsinkiin ja nimikin muutettiin Helsingin hiippakunnaksi. Piispana jatkoi Aleksanteri kuolemaansa vuoteen 1969 saakka. Hänen jälkeensä Helsingin piispaksi valittiin silloinen kirkkokunnan apulaispiispa Johannes (Rinne). Helsingin hiippakunta korotettiin arvoltaan metropoliittakunnaksi vuonna 1972, ja piispan arvonimeksi tuli Korkeasti Pyhitetty Helsingin metropoliitta. Johanneksen tultua valituksi Karjalan ja koko Suomen arkkipiispan virkaan vuonna 1987 Helsingin metropoliitaksi valittiin apulaispiispa Tiihon (Veikko Tajakka). 

Metropoliitta Tiihonin jäätyä eläkkeelle vuonna 1996 Helsingin metropoliitaksi valittiin Leo (Makkonen), joka on nykyinen arkkipiispa. Vuodesta 2002 lähtien Helsingin metropoliittana toimi metropoliitta Ambrosius. Hän jäi eläkkeelle vuoden 2017 jälkeen, jolloin arkkipiispan istuin siirrettiin Helsinkiin. Piispan virkanimikkeenä on ollut vuoden 2018 alusta lähtien Helsingin ja koko Suomen arkkipiispa.

## Hiippakunnan piispat

## Katso myös
*Uspenskin katedraali

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Helsingin hiippakunnan kotisivut
Chobits

**Chobits** on Clampin piirtämä manga-sarja, jossa on kahdeksan osaa. Siitä tehty anime-sarja (26 varsinaista jaksoa ja yksi OVA; Chibits) valmistui vuonna 2002. Sarja on huomattavan tunnettu. Mangaa ei ole julkaistu suomeksi, mutta sitä on julkaissut englanniksi Tokyopop. Tämän menetettyä oikeudet sarjaan Chobits päätyi Dark Horse Comicsille uudelleenjulkaistavaksi. Animea on julkaistu Yhdysvalloissa englanninksi käännettyinä DVD:inä, josta sitä myös tuodaan Suomeen.

## Juoni

Chobitsin päähenkilö on Motosuwa Hideki, 18-vuotias ikänsä maalla asunut nuori mies, joka lähtee Tokioon preppauskouluun opiskelemaan - tavoitteenaan yliopisto. Sarja sijoittuu tulevaisuuteen, jossa tietokoneet ovat kehittyneet ihmismäisiksi ja ihmisen tavoin eläviksi laitteiksi, persocomeiksi. Hidekillä ei ole varaa tällaiseen laitteeseen, mutta kuin ihmeen kaupalla hän löytää kadulta hylätyn persocomin, joka osaa sanoa vain "Chii". Ja hän nimeää tämän Chiiksi. Hideki ottaa Chiin itselleen, mutta siinä on jotain outoa. Chii käyttäytyy aivan erilaisesti kuin muut persocomit. Olisiko vanha nettilegenda Chobitsista, erikoisesta persocom-sarjasta, joka pystyy itsenäiseen ajatteluun ja tunteisiin, sittenkin totta? Chii oppii myös kaikenlaista Hidekin avulla, jopa uusia sanoja ja eleitä. Samalla kun Chii oppii Hidekiltä jokapäiväisiä asioita, Hideki oppii paljon persocomeista ja Chiistä. Varsinkin sen että jokainen päivä Chiin kanssa on seikkailu. Voiko persocomia rakastaa? Voivatko ne rakastaa ihmistä? Ja jos voivat niin mitä sitten tapahtuu? Kysymykset pyörivät Hidekin päässä loppuun asti. Vasta aivan lopussa Hideki saa tietää mikä Chiin salaisuus on.
Apophis

**Apophis** voi tarkoittaa seuraavia:
* 99942 Apophis, asteroidi
* Apep, egyptiläinen jumala
* Apophis, kuvitteellinen päävihollinen *Stargate SG-1* -sarjassa.
Koulu

**Koulu** on oppilaitos, jossa opetetaan ja opitaan yhteiskuntaan liittyviä taitoja. Myös rakennusta, jossa koulu toimii, sanotaan kouluksi tai koulurakennukseksi.

Koulu on usein valtiollinen tai kunnallinen, harvemmin yksityinen, instituutio, jonka tehtävänä on järjestää virallista, tutkintoihin johtavaa koulutusta. Koulunkäynti perustuu Suomessa oppivelvollisuuteen, johon liittyy perustuslain takaama oikeus ilmaiseen peruskoulutukseen ja jatkokoulutukseen varallisuuden estämättä. Oppivelvollisuusiän ylittäneiden osalta puhutaan yleensä oppilaitoksesta.

Suomen sana koulu tulee latinan ja ruotsin kautta kreikan sanasta *skhole*. Kreikan sana merkitsi vapaiden miesten vapaa-aikaa, joutenoloa, jota he käyttivät henkiseen ja ruumiilliseen itsensä kehittämiseen.

Koulua voidaan pitää instituutiona, jonka tehtävä on alun perin ollut ratkaista sosiaalistumisen ongelma. Nykyisin koululle sälytetään muitakin kasvatuksellisia ongelmia, kuten syrjäytyminen, huumeiden käyttö ja niin edespäin.

## Historia

Jo muinaisessa Kreikassa koulutuksen tavoitteena oli varmistaa seuraavan sukupolven kansalaistaidot, sivistys ja sotilaskunto. Kuuden tai seitsemän vuoden iästä alkaen poijille opetettiin lukemista, kirjoittmaista, laskentoa, historiaa, musiikkia ja etiikkaa. Noin 7-9 vuotta myöhemmin oppiaineisiin lisättiin filosofia, retoriikka ja korkampi matematiikka. Myös liikunnan opetus oli keskeisessä roolissa.

Keskiajalla kirkolla oli keskeinen rooli Euroopan koulutuksessa.

## Suomen koulutusjärjestelmä

Suomen koulujärjestelmä jakautuu peruskouluun (kaikille yhteinen), toiseen asteeseen (lukiot ja ammattioppilaitokset) sekä korkea-asteeseen (yliopistot ja ammattikorkeakoulut). Näiden rinnalla toimii aikuis- ja täydennyskoulutusta antavia yksiköitä, joista osa on yksityisiä. Myös peruskoulun ja toisen asteen oppilaitoksen ylläpitäjä voi olla yksityinen. Oppivelvollisuuden voi suorittaa myös peruskoulua korvaavassa koulussa kuten steinerkoulussa, mutta tämä on harvinaista.

Koulut voidaan toisaalta jakaa niiden tarkoituksen mukaan perustaitoja tarjoaviksi, yleissivistäviksi, ammatillisiksi, erikoissivistäviksi tai tieteellisiksi. Kouluksi kutsutaan myös esikoulua. Peruskoulussa noudatetaan opetussuunnitelmaa, joka voi hieman vaihdella riippuen esimerkiksi omasta äidinkielestä.

## Katso myös
* Koulutus
* Päiväkoti
* Kouluvalinta
* Kansainvälinen koulu

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Opetushallituksen sivut
Lotharingia

**Lotharingia** oli kuningaskunta Euroopassa. Sen nimi oli peräisin kuningas Lothar II:n nimestä, joka hallitsi maata vuosina 855–869. Hän sai maan vuonna 855 isältään Lothar I:ltä, joka hallitsi maata vuosina 795–855.

Lotharingian kuningaskunnan historia päättyi kuninkaan kuoleman myötä ja siitä tuli Lothringenin herttuakunta. Alue jaettiin ja siitä tuli Ranskan ja Saksan välinen kiistakapula. Alueen nimestä on peräisin nykyinen Lothringen ().

## Alueet
Lotharingia käsitti seuraavat alueet:
* Alankomaat
* Belgia
* Luxemburg
* Saksan osavaltiot Nordrhein-Westfalen, Rheinland-Pfalz, Saarland
* Ranskan alueet Lothringen (Lorraine) ja Elsass (Alsace)

## Aiheesta muualla
Nunna

**Nunna** on eri uskontokuntien perinteessä nainen, joka viettää tiukan uskonnollista ja askeettista elämää usein saman elämäntavan valinneiden ihmisten yhteisössä, luostarissa. Nunnan miespuolinen vastine on munkki.

## Nunna kristinuskossa
### Nunna katolisessa kirkossa

Katolisessa traditiossa on hyvin paljon eri sääntökuntia. Yleisesti ottaen, kun henkilö menee luostariin, hän käy läpi joitakin vuosia kestävän kokelasajan, jonka jälkeen hän antaa luostarilupauksen. Benediktiinisissä sääntökunnissa lupaukset koskevat pysyvyyttä yhden tietyn luostarin jäsenenä, kuuliaisuutta luostarin johtajaa kohtaan ja elämäntapojen muutosta (mukaan lukien naimattomuutta ja köyhyyttä). Toisissa sääntökunnissa lupaukset koskevat naimattomuutta, köyhyyttä ja kuuliaisuutta.

Useimmat sääntökunnat katolisessa kirkossa ovat aktiivisia. Sisaret työskentelevät opettajina, sairaanhoitajina, sosiaalityöntekijöinä, professoreina jne. tai seurakuntien palveluksessa. Kontemplatiivisissa sääntökunnissa nunnat elävät klausuurissa, mikä tarkoittaa, että he lähtevät harvoin luostarin ulkopuolelle, mutta he voivat ottaa vastaan vieraita tarkoitusta varten rakennetuissa tiloissa. Klausuuriluostarit ovat omavaraisia ja ne ansaitsevat rahaa myymällä esimerkiksi hilloja, makeisia tai leivonnaisia tai valmistamalla kirkossa käytettäviä esineitä tai tekevät muuta sopivaa työtä, kuten alihankintatöitä.

Nunnaluostarin johtajaa kutsutaan abbedissaksi vain benediktiiniluostareissa tai vanhoissa birgittalaisluostareissa, muutoin häntä sanotaan priorinnaksi eli luostarin johtajaksi.

### Nunna ortodoksisessa kirkossa

Ortodoksisessa kirkossa tie nunnaksi kulkee kokelaskauden kautta. Ensin luostarielämään tutustuva nainen on kuuliaisuussisar ilman mitään vihkimyksiä. Sopivaksi katsotun ajan jälkeen kuuliaisuussisar vihitään viitankantajaksi eli niin sanotuksi puolinunnaksi. Kuuliaisuussisarta voidaan nimittää myös noviisiksi ja häntä kutsutaan puhuttelunimellä *sisar* (esimerkiksi sisar Anna).

Noviisikauden jälkeen seuraa vihkimys nunnaksi ja puhuttelunimenä käytetään Suomessa kirkollisen nimen yhteydessä *äitiä*.

Nunnaluostarin johtajaa kutsutaan igumeniaksi.

Lintulan luostari on merkittävä suomalainen ortodoksinen nunnaluostari.

## Nunna buddhalaisuudessa

Buddhalaisessa perinteessä nunnat elävät munkkien tapaan selibaatissa, mutta nunnat ja munkit saattavat elää samassa luostarissa. Buddhalaisnunnien asuja on lukuisia erilaisia, mutta munkkien tapaan nunnatkin ajavat päänsä kaljuiksi.

## Kuuluisia nunnia
* Tenzin Palmo
* Äiti Teresa (katolinen nunna)
* Pyhä Maria Pariisilainen eli Äiti Maria (Skobtsova) (ortodoksinen nunna, emigrantti)
* Pyhä Birgitta

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Ortodoksi.net / Munkki/nunna ortodoksisessa kirkossa
*Lintulan luostarin kotisivut 
*Ortodoksi.net / Lintulan luostari

## Kirjallisuutta

* Kathryn Hulme: *Nunnan tarina* (*The Nun’s Story*, 1956/1959; suomeksi 1957)
Igumeni

**Igumeni** tai **igumeeni**, (, *hēgoúmenos*; , *igumen*) on ortodoksisessa kirkossa käytettävä katolista apottia vastaava nimitys mies- eli munkkiluostarin johtajasta. Puhuttelutapa on 'isä igumeni'.

Igumenilla on oikeus käyttää igumeninsauvaa, jota on olemassa kahta mallia: yläpäässä olevalla poikkipuulla varustettu sauva, jota käytetään jumalanpalveluksissa, sekä suora matkasauva, jota igumeni käyttää ulkona liikkuessaan. 

Suomessa Valamon luostarin igumenille kuuluu erityisenä arvomerkkinä Venäjän keisari Aleksanteri I:n myöntämä oikeus kantaa koruristiä ja käyttää jumalanpalveluksissa mitraa. 

Nais- eli nunnaluostarin johtajasta puhuttaessa arvonimi on igumenia.

## Lähteet
Igumenia

**Igumenia** on ortodoksisessa kirkossa käytössä oleva katolista abbedissaa vastaava nimitys nais- eli nunnaluostarin johtajasta. Mies- eli munkkiluostarin johtajasta käytettävä vastaava nimitys on igumeeni.

## Tunnukset
Igumeniasta käytetään puhuttelunimeä *äiti igumenia*. Hänellä on oikeus antaa papillinen siunaus. Igumenialla on oikeus käyttää ortodoksista papinristiä, jossa on keskellä erityinen sädekuvio ja hänelle voidaan myöntää myös koruristi. Kuten igumeenillakin, myös igumenialla on oikeus käyttää igumeeninsauvaa. Näitä on olemassa kahta mallia: yläpäässä olevalla poikkipuulla varustettu toimitussauva sekä suora matkasauva, jota käytetään kirkon ulkopuolella.

## Suomalaiset igumeniat
Ensimmäinen suomalaissyntyinen igumenia on ollut vuonna 2012 kuollut Lintulan luostarin johtajatar, äiti igumenia Marina (Maria Iltola). Hänen edeltäjänsä, vuonna 1999 edesmennyt äiti igumenia Antonina oli viimeinen alkuperäisestä Kivennavan Lintulasta tullut nunna; Heinävedelle hän tuli nuorena noviisina. Myös uusi johtajatar, äiti igumenia Mikaela, joka vihittiin tehtäväänsä vuonna 2012, on suomalainen.

## Katso myös
* Igumenia Marina
* Igumenia Mikaela

## Lähteet
Bosseyn ekumeeninen instituutti

**Bosseyn ekumeeninen instituutti** on kansainvälinen tutkimuskeskus, joka pyrkii edistämään ekumeniaa ja Kirkkojen maailmanneuvoston työtä. Se on perustettu vuonna 1946, ja se sijaitsee Sveitsissä.

Instituutti sijaitsee Bogis-Bosseyn kunnassa Vaud’n kantonissa Célignyn kunnan naapurissa noin 15 kilometriä Genevestä pohjoiseen Château de Bossey -nimisessä vanhassa kartanossa pari kilometriä Genevenjärven luoteisrannalta. Instituutin johtajana toimii romanialainen isä Ioan Sauca. Instituuttia ylläpitää Geneven lähellä Le Grand-Saconnex’ssa päämajaansa pitävä Kirkkojen maailmanneuvosto.

## Aiheesta muualla
*Ekumeenisen instituutin kotisivut 
* Kirkkojen maailmanneuvoston kotisivut
Arkkimandriitta

**Arkkimandriitta** ( ja ),  on ortodoksisessa kirkossa pappismunkille annettava arvonimi. Arvonimen myöntää piispa. Se vastaa seurakuntapapiston rovastin arvonimeä.

Venäläisessä perinteessä arkkimandriitan arvo myönnettiin yleensä vain luostarin johtajalle eli igumeenille.

Kreikkalaisessa perinteessä samassa luostarissa voi olla useita arkkimandriittoja.
Uudessa Valamossa arvonimi otettiin käyttöön 1970-luvun lopussa piispainkokouksen päätöksellä. Siihen asti sitä oli käytetty vain merkkinä eläkkeelle siirtymisestä.

## Katso myös
*Ortodoksinen kirkko
*Suomen ortodoksinen kirkko
*Uuden Valamon luostari
*munkki

## Aiheesta muualla

*Valamon luostarin kotisivut
*Suomen ortodoksisen kirkon kotisivut
*Ortodoksi.net / Arkkimandriitta
Ekumeeninen kirkolliskokous

**Ekumeeninen kirkolliskokous** (, ’synodi’, , **konsiili**) on koko (tunnettua tai tunnustettua) kristikuntaa koskeva piispainkokous, jonka päätösten katsotaan edustavan koko kristikunnan yleistä ja yhteistä kantaa. Ekumeenisten kirkolliskokousten ekumeeninen (ts. koko maan piiriä koskeva) luonne ja arvostus on peräisin paikalliskirkkojen kattavasta osallistumisesta niihin sekä tehtyjen päätösten myöhemmästä hyväksymisestä kautta kristikunnan. 

Eri kirkoilla on eri näkemyksiä siitä, mitkä kirkolliskokoukset ovat ekumeenisia. Lisäksi erityisesti monet protestanttiset kirkot, vaikka hyväksyvätkin useiden kirkolliskokousten ekumeenisuuden, usein painottavat, etteivät ne ole opillisissa asioissa Raamatun kaltaisesti arvovaltaisia. Alla olevassa listassa on merkitty mistä lähtien mikäkin kirkko ei katso kirkolliskokouksia ekumeenisiksi. Katolisen kirkon mukaan kaikki luetellut kokoukset ovat ekumeenisia.

## Kirkolliskokoukset
#Nikean ensimmäinen kirkolliskokous, kokoontui vuonna 325 Nikeassa
#Konstantinopolin ensimmäinen kirkolliskokous, kokoontui vuonna 381 Konstantinopolissa
# Efesoksen kirkolliskokous, kokoontui vuonna 431 Efesoksessa
# Khalkedonin kirkolliskokous, kokoontui vuonna 451 Khalkedonissa
#Konstantinopolin toinen kirkolliskokous, kokoontui vuonna 553 Konstantinopolissa 
# Konstantinopolin kolmas kirkolliskokous, kokoontui vuosina 680–692 Konstantinopolissa ja Trullossa
# Nikean toinen kirkolliskokous, kokoontui vuonna 787 Nikeassa ja Konstantinopolissa
#Konstantinopolin neljäs kirkolliskokous, kokoontui vuosina 867–870 Konstantinopolissa
#Ensimmäinen lateraanikonsiili, kokoontui vuonna 1123 Roomassa
# Toinen lateraanikonsiili, kokoontui vuonna 1139 Roomassa
#Kolmas lateraanikonsiili, kokoontui vuonna 1179 Roomassa
# Neljäs lateraanikonsiili, kokoontui vuonna 1215 Roomassa
# Lyonin ensimmäinen kirkolliskokous, kokoontui vuonna 1245 Lyonissa
# Lyonin toinen kirkolliskokous, kokoontui vuonna 1274 Lyonissa 
# Viennen kirkolliskokous, kokoontui vuosina 1311–1313 Viennessä
# Konstanzin kirkolliskokous kokoontui vuosina 1414–1418 Konstanzissa 
# Firenzen kirkolliskokous, kokoontui vuonna 1431 Baselissa, Ferrarassa ja Firenzessä 
# Viides lateraanikonsiili, kokoontui vuosina 1512–1517 Roomassa 
# Trenton kirkolliskokous, kokoontui vuosina 1545–1563 Trentossa 
# Vatikaanin ensimmäinen kirkolliskokous, kokoontui vuosina 1867–1870 Vatikaanissa 
# Vatikaanin toinen kirkolliskokous, kokoontui vuosina 1962–1965 Vatikaanissa

## Huomautuksia

## Lähteet
Nikean ensimmäinen kirkolliskokous

**Nikean kirkolliskokous** eli **Ensimmäinen ekumeeninen kirkolliskokous** eli yleinen, koko ”yhdeksi, pyhäksi, yhteiseksi ja apostoliseksi” tunnustetun kirkon piispojen kirkolliskokous pidettiin vuonna 325 Nikeassa Bitynian pääkaupungissa, nykyisen Turkin alueella. Tämä oli historiallisesti ensimmäinen yritys saavuttaa yksimielisyys kaikkia kristittyjä edustavassa  kirkossa.

Keisari Konstantinus Suuri kutsui kirkolliskokouksen koolle Hosius Kordubalaisen ja paavi Sylvester I:n suosituksesta, koska aleksandrialaisen presbyteerin Areioksen oppi areiolaisuus herätti kirkossa suuria erimielisyyksiä. Areios väitti, että Poika, Kristus, on luotu eikä siten samanarvoinen kuin Isä Jumala. Kokouksessa Areios tuomittiin harhaoppiseksi. Raamatun pohjalta muotoiltiin kristillinen kolminaisuusoppi: ”Jumala on kolmiyhteinen – Isä, Poika ja Pyhä Henki. Kolme persoonaa, mutta vain yksi Jumala.”

Koolla oli 318 kirkkoisää, joista huomattavimmat olivat Aleksandrian piispa Aleksander, Antiokian piispa Eustatios ja Jerusalemin piispa Makarios. Paavi Sylvester I ei voinut sairautensa vuoksi osallistua kokoukseen mutta lähetti edustajakseen Korduban piispan Hosiuksen ja papit Vincentiuksen ja Vituksen. Armeniaa edusti Aristakes. Muita osallistujia olivat esimerkiksi Nikolaos Myrralainen, Spyridon Kyproslainen ja Pafnutios Teebeläinen.

Piispojen lisäksi kirkolliskokoukseen osallistui myös presbyteerejä eli pappeja ja diakoneja. Myöhemmin Aleksandrian piispaksi valittu kirkkoisä Athanasios Suuri osallistui kokoukseen Aleksandrian piispa Aleksanderin avustajana ollessaan vielä nuori diakoni. Puheenjohtajana toimi todennäköisesti paavi Sylvester I:n legaatteja johtava Korduban piispa Hosius, mutta myös Antiokian piispalla Eustatioksella ja Aleksandrian piispalla Aleksanderilla oli merkittävä osuus kokouksessa. Kokouksen kunniapuheenjohtaja oli keisari Konstantinus Suuri. Täyttä historiallista varmuutta kokouksen hierarkiasta ei ole, koska arviot perustuvat myöhempien sukupolvien lausuntoihin ja allekirjoitusten järjestykseen kokouksen päätöksissä. Aikaisimmat tarkat käytetyt muistiinpanot termeistä l. asioista kirkolliskokouksessa ovat Eusebiuksen Life of Constantine 3.6 vuodelta 338, Athanasioksen 'AD Afros Epistola Synodien vuonna 369, ja kirje paavi Damasus I:lle vuonna 382 ja latinalaisten piispojen Konstantinopolin kirkolliskokouksesta.

Kirkolliskokouksessa annettiin kirkkoa sitova uskontunnustus, joka täydennettiin vuonna 381 järjestetyssä Konstantinopolin ensimmäisessä kirkolliskokouksessa muotoon, joka nykyään tunnetaan Nikean uskontunnustuksena. Uskontunnustus sisältää Areiosta vastaan suunnatun oppituomion eli anateeman. Lisäksi kokouksessa annettiin 20 kanonia eli sääntöä.

## 318 isän uskontunnustus
Nikeassa päätetty kirkon uskontunnustuksen muoto ja anateema on seuraava:

## Katso myös
*Ekumeeniset kirkolliskokoukset
*Ortodoksinen kirkko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Efesoksen kirkolliskokous

**Efesoksen kirkolliskokous** pidettiin Efesoksessa, nykyisen Turkin alueella vuonna 431. Kyseessä oli kolmas ekumeeninen kirkolliskokous eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, yhteiseksi ja apostoliseksi" tunnustetun seurakunnan piispojen kirkolliskokous.

Kirkolliskokouksen kutsui koolle Rooman keisari Theodosius II. Puheenjohtajana oli Kyrillos Aleksandrialainen. Koolla oli lähes 200 kirkkoisää, lähinnä itäisiltä alueilta. Rooman piispan eli paavi Celestinus I:n edustajina oli kolme legaattia. Kokous pidettiin Efesoksen Marian kirkossa tai sen yhteydessä.

Kokouksen tarkoitus oli käsitellä kristologista eli Kristuksen olemusta käsittelevää kiistaa, jonka nestorialaiset olivat saaneet aikaan. Konstantinopolin arkkipiispa Nestorios väitti, että Kristuksessa oli kaksi persoonaa, jumalallinen ja inhimillinen.  Katolinen (=yleinen) kirkko piti kiinni Nikean kirkolliskokouksen vuoden 325 kannasta, jonka mukaan Kristus ja Isä Jumala ovat samaa olemusta (kreik. *homoūsios*), ja Efesoksen kirkollis­kokous tuomitsi nestoriolaisuuden harhaoppisena. Kokous vahvisti, että Kristuksella on kaksi luontoa (Jumala ja ihminen) yhdessä persoonassa.

Päätöksestä seurasi samalla, että Neitsyt Maria oli Jumalansynnyttäjä, mitä nimitystä Nestorios ei ollut hyväksynyt. Marian kunnioitus lisääntyi, ja hänet tunnustettiin Efesoksessa Jumalan äidiksi. Marialta sai pyytää esirukouksia, ja hänelle sai omistaa kirkkoja, mutta näin oli ollut jo ennen kokousta. Itä-Suomen yliopiston professorin, ortodoksisen pappismunkin Serafim Seppälän sanoin:

Itäisissä sääntökokoelmissa on tälle kirkolliskokoukselle merkitty kahdeksan kanonia eli sääntöä ja yhdeksäntenä kirkolliskokouksen lähetyskirje Pamfylian paikalliselle kirkolliskokoukselle.

Efesoksen kirkolliskokous paljasti jälleen kerran patriarkaattien välisen kilpailun sekä Aleksandrian ja Antiokian koulukuntien erot.

## Katso myös
* Rosvosynodi, Efesoksen 2. tai 3. kirkolliskokous

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Konstantinopolin toinen kirkolliskokous

**Viides ekumeeninen** eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi" tunnustetun kirkon piispojen **kirkolliskokous** pidettiin vuonna 553 Konstantinopolissa.

Tämä kirkolliskokous oli kutsuttu käsittelemään dogmaattisia asioita, mm. monofysitismia.

Kirkolliskokouksen kutsui koolle keisari Justinianus I.

## Katso myös
*Ekumeeniset kirkolliskokoukset
*Ortodoksinen kirkko
*Katolinen kirkko
*Protestanttisuus
*Patriarkka
*Paavi
*Kanonit
Konstantinopolin kolmas kirkolliskokous

**Konstantinopolin kolmas kirkolliskokous** eli *Kuudes ekumeeninen kirkolliskokous* oli  katolisten, ortodoksien ja muiden kristillisten ryhmien piispojen kirkolliskokous. Se pidettiin vuonna 680 Konstantinopolissa. Tämä kirkolliskokous oli kutsuttu käsittelemään dogmaattisia asioita, muun muassa Kristuksen jumalallista luontoa ja otettiin kantaa monoteletismiin. Kirkolliskokouksen kutsui koolle keisari Konstantinos IV.

Tässä vuoden 691 puolella alkaneessa ja vuonna 692 päättyneessä kokouksessa oli läsnä 227 kirkkoisää. Henkilökohtaisesti paikalla olivat Konstantinopolin, Aleksandrian, Antiokian ja Jerusalemin patriarkat. Paavin edustajina olivat hänen määräämänsä legaatit, heistä tärkeimpänä Hortingin arkkipiispa Basilius.

Kokous sääti 102 sääntöä, jotka kaikki ovat ortodoksisen kirkon sääntökokoelmissa. Läntinen kirkko ei nykyään tunnusta kaikille näille säännöille velvoittavaa asemaa, vaikka kokouksessa arkkipiispa Basilius allekirjoitti pöytäkirjan ensimmäisten joukossa.

## Trullon kokous
Kun kuudes ekumeeninen kirkolliskokous oli päättynyt ja kirkkoisät hajaantuneet, tuli tarve kutsua (kutsujana keisari Justinianus II) kirkolliskokousedustajat toistamiseen koolle Konstantinopoliin antamaan säännöksiä ja täydentämään sen, mikä aikaisemmin oli jäänyt tekemättä. Tätä myös Trullon kokouksen nimellä tunnettua kokousta nimitetään usein viides-kuudenneksi (engl. Qinisext) kirkolliskokoukseksi. Se pidettiin vuonna 692 ja sen pohjalta syntyi ortodoksikirkon kanoninen oikeus.

## Katso myös
*Ekumeeniset kirkolliskokoukset
*Ortodoksinen kirkko
*Katolinen kirkko
*Protestanttisuus
*Patriarkka
*Paavi
*Kanonit
Nikean toinen kirkolliskokous

**Seitsemäs ekumeeninen** eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi" tunnustetun kirkon piispojen **kirkolliskokous** pidettiin vuonna 787 Nikeassa ja Konstantinopolissa nykyisen Turkin alueella.

Tämä kirkolliskokous oli kutsuttu koolle kuvienraastajia vastaan.

Koolla oli noin 300–350 piispaa ja muuta kirkonmiestä sekä kirkon itäisestä että läntisestä osasta.

Puheenjohtajana oli Tarasios Konstantinopolilainen sekä keisarinna Irene, jonka aloitteesta kirkolliskokous oli kutsuttu koolle.

Kirkolliskokouksessa hyväksyttiin kuvien kunnioittamista koskeva dogmi ja annettiin 22 kanonia eli sääntöä. Itäisissä sääntökokoelmissa ovat kaikki 22 sääntöä sekä kirkolliskokouksen lähetyskirje simoniasta paavi Hadrianukselle.

## Katso myös
*Ortodoksinen kirkko
*Katolinen kirkko
*Patriarkka
*Paavi
Hyderabad (täsmennyssivu)

**Hyderabad** () voi viitata seuraaviin:

## Paikannimenä
;Intiassa
* Hyderabad (osavaltio), osavaltio Intiassa vuoteen 1956
* Hyderabad (Intia), Telanganan ja Andhra Pradeshin osavaltioiden pääkaupunki Intiassa
* Hyderabadin piirikunta (Intia), piirikunta Telanganan osavaltiossa
* Hyderabadin kansainvälinen lentoasema, myös nimellä Rajiv Gandhin kansainvälinen lentoasema, Hyderabad, Andhra Pradesh
* Hyderabad (Uttar Pradesh), pieni kaupunki Uttar Pradeshin osavaltiossa

;Pakistanissa
* Hyderabad (Pakistan), kaupunki Sindhin maakunnassa Pakistanissa
* Hyderabadin piirikunta (Pakistan)
* Hyderabadin lentoasema (Pakistan), lentoasema  Hyderabadin lähistöllä Pakistanissa

## Muita merkityksiä

* HMS Hyderabad (K212), vuonna 1942 valmistunut Britannian kuninkaallisen laivaston korvetti
Hyderabad (Intia)

**Hyderabad** (, ) (tunnetaan myös nimellä **Bhagyanagar**) on Intian neljänneksi suurin kaupunki ja Telanganan sekä Andhra Pradeshin osavaltioiden yhteinen pääkaupunki. Osa Hyderabadin kaupunkialueesta sijaitsee Hyderabadin piirikunnassa, ja Hyderabad on sen sekä sitä ympäröivän Rangareddin piirikunnan pääkaupunki. Hyderabad muodostaa Secunderabadin kanssa kaksoiskaupungin, jotka erottaa toisistaan vuonna 1562 rakennettu Hussain Sagarin tekojärvi. Vuonna 2011 kaupungissa asui 6 809 970  ja koko kaupunkialueella 7 749 334 henkeä.

Telanganan osavaltion irtauduttua Andhra Pradeshista kesäkuussa 2014 Hyderabad jäi Telanganan puolelle, mutta pysyy myös Andhra Pradeshin pääkaupunkina ainakin kymmenen vuoden ajan.

## Historia
Hyderabad siirrettiin nykyiselle paikalleen Musijoen varteen Muhammad Kuli Kutb Šahin valtakaudella vuonna 1591, koska edellisessä pääkaupungissa Golkondassa oli pulaa vedestä. Muhammad Kuli Kutb Šah määräsi myös rakennettavaksi loistokkaan Charminarin moskeijan kiitokseksi kaikkivaltiaalle, joka oli pelastanut kaupungin ruttoepidemialta.

## Kulttuuri ja koulutus

Hyderabadissa sijaitsee Ramoji Film City, joka on maailman suurin elokuvastudio. Siellä kuvataan suuri osa telugunkielisen elokuvateollisuuden elokuvista.

Korkeakouluopetusta antaa esimerkiksi Hyderabadin yliopisto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Maria Pariisilainen

Pyhä **Maria Pariisilainen** eli **Äiti Maria (Skobtsova)**, syntymänimeltään **Jelizaveta Jurjevna Pilenko** (; 20. joulukuuta (J: 8. joulukuuta) 1891 Riika, Venäjän keisarikunta – maaliskuu 1945 Ravensbrück, Saksa) oli alkuaan venäläinen aatelisnainen ja runoilija, sittemmin emigranttina Ranskassa elänyt nunna ja Ranskan vastarintaliikkeen aktiivinen jäsen. Hän ehti olla naimisissa kaksi kertaa: ensimmäisessä avioliitossa sukunimenä *Kuzmina-Karavajeva*, toisessa *Skobtsova*. Äiti Maria teki pitkän päivätyön köyhien ja unohdettujen hyväksi. Toisen miehensä kuoleman jälkeen hän vihkiytyi nunnaksi, mutta luostariin vetäytymisen sijaan hän omistautui venäläispakolaisten auttamiseen Ranskassa. Hän perusti Pariisiin kaksi köyhäintaloa. Natsimiehityksen aikana hän lähetti ruoka-apua vangeille ja auttoi juutalaisia pois maasta ja piilotti heitä kotiinsa. Hänet ilmiannettiin ja pidätettiin. Äiti Maria kuoli Ravensbrückin keskitysleirillä maaliskuussa 1945.

Äiti Maria kanonisoitiin Ekumeenisen patriarkaatin Pyhän Synodin päätöksellä vuonna 2004. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun ortodoksinen kirkko kanonisoi Länsi-Euroopassa asuneita henkilöitä.

Samalla kanonisoitiin muitakin Ranskassa asuneita venäläisiä emigrantteja, jotka kuolivat natsien vainoissa. Muut kanonisoidut ovat isä Aleksis Medvedkov (1867–1934), isä Dimitri Klepinine (1904–1944), äiti Marian poika Georgi Skobtsov (1921–1944) ja Elia Fondaminski (1880–1942). Ranskan uusmarttyyrien yhteiseksi muistopäiväksi Konstantinopolin Pyhä Synodi määräsi heinäkuun 20. päivän.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kirsi Koskelin: Palavan sielun jalanjäljillä: pyhiinvaellus äiti Maria Pariisilaisen Pariisiin.
Ulysses

**Ulysses** on muoto kreikkalaisesta nimestä Odysseus. Se voi tarkoittaa seuraavia asioita:

## Etunimi
* Ulysses S. Grant (1822–1885), Yhdysvaltain 18. presidentti 1869–1877
* Ulysses Kay (1917–1995), yhdysvaltalainen säveltäjä

## Laivoja ym.
### Avaruusalukset ja -luotaimet
*Ulysses-aurinkoluotain
### Britannian kuninkaallinen laivasto
* HMS ''Ulysses'', 44-tykkinen viidennen luokan alus
* HMS ''Ulysses'', R-luokan hävittäjä
* HMS ''Ulysses'', U-luokan hävittäjä
### Muita laivoja
*MS ''Ulysses'', maailman suurin autolautta
*MV ''Ulysses'', brittiläinen kauppalaiva
*USS ''Ulysses S. Grant'', yhdysvaltalainen ydinsukellusvene

## Kulttuurituotteita
### Kirjallisuus
**[[Odysseus (kirja)|Odysseus]]* (myös suomennettu nimellä *Ulysses*, ), James Joycen romaani
* *[[Saattue Murmanskiin]]* (), Alistair MacLeanin romaani

### Musiikki
*”Ulysses”, Franz Ferdinand-yhtyeen kappale vuodelta 2009

## Muita merkityksiä

* 5254 Ulysses, asteroidi.