Dr14

**Dr14** on raskas, hydraulisella Voith-vaihteistolla varustettu dieselveturi, joka on suunniteltu raskaisiin vaihto- ja järjestelytöihin.

## Historia

Vuoteen 1965 mennessä oli Valtionrautateiden vetovoiman dieselöinti edennyt huomattavasti, ja käytössä oli jo useita erilaisia dieselveturityyppejä. Kuitenkaan käytössä ei ollut veturityyppiä, joka olisi ollut sopiva raskaimpiin vaihtotöihin ja laskumäkityöskentelyyn. Kevään ja kesän 1965 aikana heräsikin ajatus raskaan vaihtoveturin hankkimisesta. Tällaisen veturin arvioitiin painavan 80 tonnia (88 tonnia irroitettavilla lisäpainoilla) akselipainon ollessa 20–22 tonnia, jos veturi olisi neliakselinen teliveturi. Maksiminopeudeksi katsottiin riittäväksi 50&nbsp;km/h, mutta veturin tulisi pystyä kulkemaan jatkuvasti jopa alle 2&nbsp;km/h nopeudella ilman voimansiirron ylikuumentumista. Veturin moottoritehon ei tarvinnut olla yhtä suuri kuin Dv12-vetureissa, mutta hitaasti käyvä moottori nähtiin etuna, koska se vähentäisi palotilojen nokeentumista, tilanteessa jossa moottori kävisi suuren osan ajasta tyhjäkäynnillä kuten vaihtotyössä.

Syksyllä 1965 kysyttiin alustavia ehdotuksia vetureista Valmet Oy:ltä, Lokomo Oy:ltä ja Insinööritoimisto Saalastilta. Ehdotuksissa esille tulleet moottorivaihtoehdot olivat saksalaiset MAN- ja MaK-moottorit, englantilaiset English Electric sekä hollantilaiset Werkspoor-dieselmoottorit, jotka kaikki täyttivät matalan kierrosnopeusvaatimuksen, mutta niiden käyttökelpoisuutta Suomen olosuhteissa ei tunnettu. Erityisesti MAN-moottoria pidettiin lupaavana, koska sitä voitiin valmistaa Suomessa lisenssillä. Kotimaista Wärtsilä-moottoria, jolla oli 750&nbsp;r/min kierrosnopeus, myös harkittiin. Ehdotetut moottorien tehot vaihtelivat 1050–1500&nbsp;hv.

Rautatiehallitus laati saatujen tietojen perusteella vetureiden tarkat teknilliset määritteet, jotka hyväksyttiin kesäkuussa 1966. Tämän pohjalta pyydettiin tarjoukset 24 veturista neljältä eri yritykseltä, mukaan lukien Valmet Oy ja Lokomo Oy. Tarjoukset saapuivat elokuussa, ja hankintasopimus allekirjoitettiin joulukuussa Lokomo Oy:n kanssa. Koesarja käsitti kaksi veturia, jotka otettiin käyttöön vuonna 1969. Veturit sarjamerkittiin aluksi Vr12 mutta merkintä muutettiin myöhemmin Dr14:ksi vuonna 1976. Sarjaveturit otettiin käyttöön vuosina 1970–1972. Dr14-veturit syrjäyttivät välittömästi Vr3-sarjan höyryveturit laskumäkityöstä.

Veturin yleisin lempinimi on *Seepra*, mutta myös nimiä *Belarus*, *Raitakukko*, *Viirukukko*, *Riikinkukko* ja uusimpana *Dieselkukko* käytetään. *Kukko*-nimi on perintöä höyrykauden voimakkaimman vaihtoveturin, Vr3:n *Kukko*-lempinimestä.

## Tekniikka

Dr14-veturin perusrakenne muodostuu kahdesta 2-akselisesta telistä ja alustasta, jonka päällä ovat koneistot konesuojuksineen sekä keskiohjaamo. Ohjaamon molemmin puolin sijaitsevat konesuojat, joiden molemmille sivuille jäävät käyntisillat. Ohjaamossa on ajopöydät molempiin suuntiin, ja kulku sinne tapahtuu käyntisilloilta. Telin sekä ensiö- että toisiojouset ovat kumijousia, jonka ansiosta veturin kulku ratapihojen jyrkissä kaarteissa ja vaihteissa on joustavaa.

Veturin päämoottorit (MAN R8V22/30 ATL) on valmistanut lisenssillä Tampella kahta ensimmäistä veturia lukuun ottamatta. Moottori on turboahdettu ja varustettu ahtoilman välijäähdytyksellä. Vaihteisto on hydraulinen Voith L206-vaihteisto. Vaihteiston yhteydessä on suunnanvaihtolaite, kaksi momentinmuunninta ja aluevaihde, joka antaa V-vaihteella suurimmaksi nopeudeksi 43&nbsp;km/h ja T-vaihteella 75&nbsp;km/h. Voiman välitys akselinkäyttölaitteille ja edelleen pyöräkertoihin tapahtuu nivelakseleiden välityksellä.

Dr14-veturin hidasajo-ominaisuudet ovat vaihteistoöljyn lisäjäähdytyskennojen ansiosta erittäin hyvät. Täyttä tehoa voidaan käyttää paikallaan seisten tai hyvin alhaisella nopeudella jatkuvasti vaihteistoöljyn ylikuumentumatta. Veturin painoa voidaan lisätä käyntisilloille asennettavilla lisäpainoilla. Kaikki veturit on varustettu Vapiti-vaihtotyökytkimin ja radio-ohjauslaittein ja osa on varustettu JKV-laitteilla. Veturit, joissa ei ole JKV-laitteita, tunnistaa siitä, että niiden suurin sallittu nopeus on 35&nbsp;km/h.

## Saneeraus

Dr14-sarjan veturit saneerattiin Hyvinkään konepajalla vuosina 2002–2005 nykypäivän vaatimuksia vastaavaksi. Saneerauksessa veturin ohjaamo uusittiin täydellisesti ja veturit maalattiin uudestaan. Ohjaamohytin etu- ja takaseinien kuljettajan puoleisia ikkunoita suurennettiin hieman alaspäin, jotta kuljettajan penkiltä olisi parempi näkyvyys puskimiin. Veturit myös varustettiin imuilman äänenvaimentimella ja osa vetureista JKV-veturilaittein. Saneerauksen prototyyppinä toimi veturi 1862, joka luovutettiin konepajalta käyttöön 2.5.2002. Viimeisenä saneerauksesta valmistui veturi 1864 joulukuussa 2005.

Radio-ohjauslaitteiden asennus Dr14-sarjaan alkoi Pieksämäellä vuoden 2008 lopulla. Asennuksen yhteydessä uusittiin myös käyntisiltojen kaiteita ja portaita vaihtotöihin paremmin sopiviksi sekä lisättiin turvaväritystä päätypalkkeihin. Mikäli veturissa ei ollut JKV-laitteita, radio-ohjauksen myötä tuli suurimmaksi nopeudeksi 35&nbsp;km/h.

Koko Dr14-sarjalle tehtiin vuosina 2016–2018 peruskorjaus, jonka yhteydessä veturit saivat uuden vihreä-valkoisen värityksen. Ensimmäisenä valmistui veturi 1869, joka lähti konepajalta 6.7.2016. Viimeinen punaisena liikennöinyt Dr14-veturi oli 1874, joka ajettiin yksinäisenä veturina Kouvolasta Hyvinkäälle 29.10.2018. Se valmistui peruskorjauksesta 5.12.2018, jolloin myös päättyi kokonaisten VR:n kalustoyksiköiden korjaukset Hyvinkään konepajalla.

## Sijoitukset

Dr14-veturit ovat käytössä Kouvolassa, Tampereella, Imatralla, Kotkassa, Haminassa, Vainikkalassa, Lauritsalassa, Ilmalassa ja Sköldvikissä. Vetureita on käytetty linja-ajossa varsin vähän. Dr14-sarjan päähuoltovarikko on Kouvola, ja sieltä käsin niillä on ajettu jonkin verran lyhyen matkan tavarajunia. Aiemmin niitä käytettiin myös Pasilasta Hakkilaan, Sköldvikiin ja Kauniaisiin suuntautuvassa tavaraliikenteessä.

Ilmalan vetureita käytetään myös Sköldvikissä. Kouvolan vetureita käytetään Kotkassa (3), Haminassa (2), Kouvolassa (3 + huollettavat), Vainikkalassa (2), Lauritsalassa (1), ja Imatralla (2).

Dr14-sarjaa on aiemmin käytetty vakituisesti myös ainakin Joensuussa, Pieksämäellä, Riihimäellä, Seinäjoella, sekä lyhyen aikaa Kokkolassa.

## Tekniset tiedot

;Perustiedot
*Lukumäärä: 24 kappaletta
*Suurin nopeus:	75&nbsp;km/h
*Pyörästöjärjestelmä: B´B´
*Pyörän halkaisija: 1&nbsp;050&nbsp;mm (uutena)
*Veturin paino työkunnossa: 78 tonnia, lisäpainojen kanssa 86 tonnia
*Suurin akselipaino: 19,5 tonnia, lisäpainojen kanssa 21,5 tonnia
*Valmistaja Lokomo Oy

;Päädieselmoottori
*Tampella/MAN R8V22/30 ATL, nelitahtinen, ahdettu ja ahtoilman välijäähdytyksellä varustettu suoraruiskutusdieselmoottori
*Teho: 880&nbsp;kW / 1&nbsp;190&nbsp;hv
*Iskunpituus: 300&nbsp;mm
*Puristussuhde: 12:1
*Polttoaineen kulutus täydellä teholla 230&nbsp;l/h
*Öljytilavuus 420&nbsp;l
*Moottorin paino 9&nbsp;000&nbsp;kg

;
;Kompressori

*Valmet 310 D-NT 914, 2-vaiheinen ja 2-sylinterinen dieselkompressori
*Kehittää noin 2&nbsp;000&nbsp;l/min paineilmaa kierrosluvulla 1&nbsp;500&nbsp;r/min ja vastapaineella 10&nbsp;kp/cm
*
*Saneerattu uuteen paineilmageneraattoriin
*
*Valmet 320
*GardnerDenver ruuvikompressori
*24V 100A generaattori

;
;Vaihteisto

*Voith L 206 rsb, hydraulinen virtausvaihteisto, jossa on I- ja II-vaihteille momentinmuuntimet.
*Vaihteiston yhteydessä suunnanvaihtolaite sekä aluevaihde (V-vaihde 43&nbsp;km/h, T-vaihde 75&nbsp;km/h)

## Luettelo Dr14-vetureista

## Lähteet

* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla