open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Eymundin saaga

***Eymundin saaga*** (Eymundar þáttr hrings) on lyhyt norjalainen
saaga, josta on säilynyt kaksi versiota. Toinen on *Eymundar þáttr hrings* Flateyjarbókissa ja toinen on esittely saagassa *Yngvars saga víðförla*.  Suurin ero näiden versioiden välillä on se, että *Eymundar þáttr hrings* saagassa sankari on norjalainen. Sen sijaan *Yngvars saga víðförla* kertoo hänen olleen ruotsalainen.

Saaga on kirjoitettu 1387–1394. Siinä kerrotaan varjagien seikkailuista Jaroslav I Viisaan palveluksessa. Hän oli Vladimir Suuren poika, joka nousi valtaan syrjäyttämällä kaikki veljensä.

## Tarina
Eymundin saagan mukaan viikingit kuulivat Valdimarin eli Vladimir Suuren kuolemasta vuonna 1015. Viikingit päättivät lähteä Rusin maalle Eymund Hringssonin johdolla. Eymund kertoi miehilleen: "Rusia hallitsee 3 veljestä: Buritslav (Svjatopolk I), joka sai suurimman osan isänsä omaisuudesta ja hän on veljeksistä vanhin. Toisen nimi on Jaritsleiv
(Jaroslav I Viisas) ja kolmannen nimi on Vartilav. Buritslavilla on Könugard , joka on Gardarikin paras ruhtinaskunta, Jaritsleiv hallitsee Holmgardia ja kolmas Vartilav Polotskia sekä sitä ympäröiviä alueita."

Saagan kirjoittaja mainitsee kaupunkien nimet (nykyiset: Kiova, Novgorod, Polotsk), mutta ei ruhtinaskuntia. Tässä hän kertoo Könugardin olevan ríki eli valtakunta (tai ruhtinaskunta). Sen sijaan Holmgardista hän ei siten mainitse. Polotsk on tarinassa kaupunki, josta hän sanoo yleisesti, että "myös kaikki se alue, joka on sen ympärillä". Kirjoittajalle on ollut selvää, että Rus oli jakaantunut 1000-luvun alussa kolmeen maahan: Kiovan, Novgorodin ja Polotskin ruhtinaskuntiin. Lopussa hän mainitsee myös Jaroslavin vaimon, Ingegerdin, saamasta Inkerin maalahjasta 1019.

Kirjoittaja mainitsee Holmgardin olevan "paras osa Gardarikia". Könugardin mainitsee olevan "toisen hyvän ruhtinaskunnan". "Ingegerd sanoi Jaritsleiv-kuninkaalle, että hänellä on Gardarikin paras osa eli Holmgard, Vartilaville Könugard. Mutta Polotsk ja alue ympärille annetaan Eymund-kuninkaalle ja hän tulee sen kuninkaaksi."
 
Eymundin saaga kertoo Boriksen murhasta, mutta sanoo syylliseksi Svjatopolkin sijaan Jaroslavin.

## Katso muualta
* Boris ja Gleb

## Lähteet
* Yngvars saga víðförla in Old Norse (Yngvarin saaga muinaisnorjaksi)
* Tunstallin käännös Yngavarin saagasta englanniksi osa 1 (Yngvars saga víðförla-1) 
*Tunstallin käännös englanniksi Yngvarin saagasta osa 2 (Yngvars saga víðförla-2) 
*Venäläinen käännös Yngvarin saagasta: Óssip Yulián Ivánovich Syenkóvskiy
*Larsson, Mats G. (2005). Minnet av vikingatiden : de isländska kungasagorna och deras värld. 
*Pritsak, Omeljan. (1981). The origin of Rus'. Cambridge, Mass.: Distributed by Harvard University Press for the Harvard Ukrainian Research Institute. 
*  Eymundin saaga muinaisnorjaksi
Lylloo

**Lylloo** (s. 22. tammikuuta 1991 Hyères, Ranska) on ranskalainen artisti. Hän nousi kuuluisuuteen vuonna 2008 kappaleella "Dou Di Dam", jolloin artisti oli vasta 17-vuotias. Tämä sai medioissa sen verran huomiota, että häntä kuvailtiin uudeksi Lorieksi. Kappale julkaistiin lopulta singlenä alkuvuodesta 2009. "Lylloo" aloitti musikaalisen uransa 10-vuotiaana Alice Donan koulussa Marseillessa. Sitä kautta hän sai uusia musikaalisia tuttavuuksia sekä päätyi artistiksi.

## Diskografia

**Albumit & EP:t**

* *Lol.Com* (2009)
* *Dou Di Dam* (2010)
* *Badam* (2012)
* *Tú Y Yo* (2012)
* *Melodia* (2013)

**Singlet**

* *Dou Di Dam* (2009)
* *Mon tél* (2009)
* *Hula Hoop* (2011)
* *Badam* (2012)
* *[[Tú y Yo]]* (2012)
* *[[Melodia (kappale)|Melodia]]* (2013)
* *[[Echo (Lylloon kappale)|Echo]]* (2013)

## Lähteet
Stundarsin ulkoilmamuseo

**Stundarsin ulkoilmamuseo** on Sulvalla Mustasaaressa sijaitseva museo. Kansankoulunopettaja Gunnar Rosenholm perusti vuonna 1938 museoyhdistyksen, josta museo sai alkunsa. Museota hallinnoi hallinnoi Stundars r.f. Rosenholm oli kansanomaisten esineiden keräilijä ja sai paikallisia asukkaita innostumaan museon luomiseen. Alueelle on kerätty runsaasti rakennuksia lähiseudulta ja Vaasasta, ja ne on sisustettu 1900-luvun alun tyyliin. Siellä on muun muassa kirjailija Jarl Hemmerin kotitalo, joka siirrettiin 1970-luvun lopulla Vaasasta Stundarsiin.

Museossa järjestetään erilaisia tapahtumia, kuten käsityönäytöksiä, pitoja ja markkinoita.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Sara Bergström (teksti) ja Linus Lindholm (valokuvat), *Lyckan är en gammal gård*, Scriptum, 2014
Rafael Helling

**Verner Rafael Helling** (8. heinäkuuta 1907 Turku – 6. heinäkuuta 1988 Kauniainen) oli suomalainen filosofian tohtori, opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.

Rafael Hellingin vanhemmat olivat maanviljelijä Otto Edvard Helling ja Mathilda Sofia Lindman. Hän oli naimisissa vuodesta 1939 Birgit Helena Helling Strömbergin adoptoituna von Bonsdorff (s. 1913) kanssa.

Helling valmistui filosofian kandidaatiksi 1937, maisteriksi 1939 ja filosofian tohtoriksi 1956. Hän toimi 1927-1932 liikekirjeenvaihtajana ja vuodet 1941–1968 Porvoon ruotsinkielisen kuuromykkäinkoulun johtajana. Helling opetti myös englannin kieltä Porvoon lyseossa 1946–1952 ja 1957–1966. Helling toimi myös kuurojen ammattikoulun johtajana Porvoossa 1951–1954.

Helling haavoittui vakavasti jatkosodassa vuonna 1941 Seesjärvellä tullen 100 % invalidiksi. Helling oli innokas amatööritaidemaalari ja ilahdutti sotaveteraaniveljiään Kaunialan sotavammasairaalassa useilla taidenäyttelyillä. Helling kuoli 1988 Kaunialan sotavammasairaalassa. 

## Teoksia
* *Liv väger lätt* : detektivroman. Söderström, Helsingfors 1945
* *Dövstumskolan i Borgå 1846-1946*. Åbo 1946
* *Katedralmysteriet* : detektivroman. Söderström, Helsingfors 1947
* *A century of [[Anthony Trollope|Trollope]] criticism*, Helsingin yliopiston väitöskirja. Societas scientiarum Fennica, Helsinki 1956, julkaistu uudelleen Kennikat press inc, Port Washington, New York 1967

## Lähteet
* 
* Geni.com : Rafael Werner Helling (1907 - d.)
* Svenskt författarlexikon 2. 1941-1950 (Projekt Runeberg)

### Viitteet
Rafael Casanova

**Rafael Casanova i Comes** (n. 1660−1743) oli katalonialainen juristi ja poliitikko.

Hän oli Kaarle VI:n kannattaja Espanjan perimyssodassa. Hän opiskeli lakia ja harjoitti asianajajan ammattia vuoteen 1707 asti. Hänen maineensa juristina toi hänelle arvostetun aseman, ja hän johti kaupungin puolustusta vuonna 1714 kun Filip V piiritti Barcelonaa. Viimeinen taistelu 11. syyskuuta päättyi puolustajien häviöön. Päivä on nykyisin Katalonian kansallispäivä.

Casanova haavoittui ja joutui sairaalaan. Filipin kannattajien kostoa pelkäävät sukulaiset julistivat hänet kuolleeksi ja kuljettivat salaa vaimon vanhempien maatilalle Sant Boihin. Vuonna 1719 Casanova palasi Barcelonaan ilmeisesti saatuaan armahduksen, ja hän jatkoi myös asianajajan ammatissa. Myöhemmin hän palasi taas Boihin missä kuoli yli 80 vuoden iässä. Hänet on haudattu Sant Baldirin kirkkoon Armon kappelliin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Elin Herrgård

**Elin Herrgård** (18. elokuuta 1907 Maalahti – 16. maaliskuuta 1999 Vaasa) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.

Herrgårdin vanhemmat olivat kauppias Johan Stoor ja Johanna Fogde. Hän kävi kansakoulun ja asui sittemmin Vaasassa.

Palkittu suomenruotsalainen kirjailija Monika Fagerholm on Herrgårdin tyttärentytär.

## Teoksia
* *Slättbygd*. Söderström, Helsingfors 1963
* *Fackelblomst*. Söderström, Helsingfors 1965
* *Amerikabrevet*. Söderström, Helsingfors 1973
* *Lövjerskan*. Söderström, Helsingfors 1976
* *Dagsmeja*. Söderström, Helsingfors 1979
* *Renfana : en kvinnoskildring från hungeråren 1867-68*. Söderström, Helsingfors 1982
* *Ögontröst*. Söderström, Helsingfors 1987
* *Trolljus*. Söderström, Helsingfors 1991

## Lähteet
* 
* Kirjasampo.fi : Elin Herrgård
* Svenskt författarlexikon 5. 1961-1965 (Projekt Runeberg)
Risa Ozaki

**Risa Ozaki** (s. 10. huhtikuuta 1994 Kōbe) on japanilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 169 helmikuussa 2014. Hän on voittanut urallaan kaksi ITF-turnausta kaksinpelissä.

Ozaki pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran vuonna 2013 selviten parhaimmillaan toiselle kierrokselle Taškentissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Irja Holst

**Irja Holst** (o. s. *Puhakka*; 23. kesäkuuta 1907 Värtsilä – 16. huhtikuuta 1995 Espoo) oli suomalainen kääntäjä ja runoilija.

Irja Holstin vanhemmat olivat Pekka Puhakka ja Tyyne Hakulinen. Hän oli naimisissa Nils Ragnar Ilmari Holstin (1904–1980) kanssa.

## Teoksia
Nimimerkillä *Marja Nurmikka*:
* *Syyskuu* : runoja. Otava 1958

## Suomennoksia
* Eric Gardberg : *Seepra Sebulon ja muita eläinsatuja* ; kuv. Tove Jansson ; suom. Irja Holst. Valistus, Helsinki 1953 (alkuteos *Zebran Sebulon och andra djursagor*)
* Eric Gardberg : *Jynni Inniäinen ja muita eläinsatuja* ; käsikirjoituksesta suom. Irja Holst ; kuv. Sauli Rantamäki. Valistus, Helsinki 1957 (alkuteos *Zum-Zum och andra krumelurer*)

## Lähteet
* 
*(Irja Holstin kuolinilmoitus) (vain tilaajille) Helsingin Sanomat 6.5.1995, s. 6, HS Aikakone.
* Irja Holst Geni.com
Timo Viljanen

**Timo Mauno Tapio Viljanen** (s. 5. marraskuuta 1977 Raisio) on suomalainen kilpakävelijä. Hän edustaa Turun Weikkoja ja hän on vastannut itse omasta valmennuksestaan vuodesta 2001 lähtien. SM-tasolla Viljanen on saavuttanut kaksi pronssia 20 kilometrin kävelyssä, kolme hopeaa ja kaksi pronssia 30 kilometrin kävelyssä sekä kolme kultaa ja neljä hopeaa 50 kilometrin kävelyssä. viestijuoksun SM-kisoissa hän on saavuttanut 3 × 5 000 metrin kävelyviestissä seitsemän kultaa, kolme hopeaa ja yhden pronssin sekä 3 × 3 000 metrin kävelyviestissä kaksi kultaa, kolme hopeaa ja yhden pronssin. Sisäratojen SM-kisoissa hän on voittanut hopeaa ja viisi pronssia 5 000 metrin kävelyssä.

## Lähteet
Teemu Linkosaari

**Teemu Tuomas Linkosaari** (s. 20. maaliskuuta 1985 Turku) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen pikajuoksija. Hän edusti Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan toimi Altti Eskola. Kalevan kisoissa Linkosaari saavutti kaksi pronssia 400 metrin aitajuoksussa vuosina 2003 ja 2004. Lisäksi hän oli voittamassa hopeaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa vuonna 2006. Sisäratojen SM-kisoista Linkosaari saavutti pronssia 300 metrin aitajuoksussa vuonna 2006.

## Lähteet
Via Veneto

**Via Veneto**, koko nimeltään **Via Vittorio Veneto**, on Roomassa, Italiassa sijaitseva katu. Se on kaupungin keskuskatu. 1960-luvulla Via Veneto oli ilta-elämän keskuspaikka Roomassa. Kadun varrella on useita kahviloita ja muotiliikkeitä. Katu kulkee etelän Piazza Barberinista pohjoiseen Villa Borghesen puistoon saakka.

Via Veneton alueella kuvattiin vuonna 1960 ensi-iltansa saanut Federico Fellinin ohjaama Ihana elämä -elokuva.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jääkiekon nuorten naisten maailmanmestaruuskilpailut 2014

**Jääkiekon nuorten naisten maailmanmestaruuskilpailut 2014** pelattiin Unkarissa ja pelipaikkakuntana toimi Budapest. Maailmanmestaruuden voitti Kanada. 

## Lopputulokset

**Pääsarja**

**1. divisioona**
 

**Karsinnat**
 

## Lähteet
* Kisat IIHF:n sivustolla 
* Turnaus IIHF:n tulospalvelussa 
* Leijonat.fi − N18 MM-kisat 2014 
### Viitteet
Cresques Abraham

**Cresques Abraham** tai **Abraham Cresques** (1325–1387) oli espanjanjuutalainen kartoittaja. Hänen suojelijoitana olivat Katalonia-Aragonin kuninkaat Pietari III, Juhana I ja Martin I. Yhdessä poikansa Jafudà Cresquesin kanssa Abraham toimitti aikansa huippulaatua edustaneen karttakirjan *Atles català*, joka valmistui vuonna 1375.

Kuningas Pietari tilasi kunnianhimoisen karttakirjan, sillä Mallorcan kartografit, joihin Cresques Abraham kuului, tunnettiin keskiajan parhaista merikartoista, joissa satamat, laivaväylät ja rannikot oli kuvattu tarkasti. Katalonian Atlaksessa merikarttoihin liittyvät myös kosmografia ja tähtitiede sekä monenlaisia matkailijan mielikuvitusta kiehtovia aineksia. Karttakirjaa säilytetään Ranskan kansalliskirjastossa.
  
## Lähteet
Matti Autio (s. 1920)

**Matti Autio** (3. marraskuuta 1920 Sääminki – 8. helmikuuta 1999) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli Helsingin Sanomissa 1946–1954, turkulaisen Uuden Auran päätoimittajana 1954–1956 ja sitten Uuden Suomen poliittisen toimituksen päällikkönä. Vuonna 1964 hän siirtyi hoitamaan lehdistösuhteita Suomen Paperitehtaitten Keskusliittoon.

Autio pääsi ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1939, suoritti asepalveluksen ilmavoimissa ja toimi talvisodassa lentoupseerina. Vuosina 1941–1942 hän oli SS-koulutuksessa Saksassa ja palasi taas ilmavoimiin.

Autio loukkaantui liikenneonnettomuudessa vuonna 1970 ja jäi eläkkeelle 1975. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli päätoimittaja Toini Aaltonen-Autio. Aution testamentin mukaan perustettu Matti ja Toini Aution rahasto tukee journalistien ammattitaidon kehittämistä ja myöntää etenkin matka-apurahoja Yhdysvaltoihin.

## Teoksia
* Autio, Matti – Lodenius, Erik: *Suomen Paperitehtaiden Yhdistyksen historia 1918–1968*. 1968.
* *Vuosisata paperiteollisuutta I*. 1972.

## Lähteet
Divergent – Outolintu

**Divergent – Outolintu** on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteistoimintaelokuva, jonka on ohjannut Neil Burger. Elokuva perustuu Veronica Rothin samannimiseen romaaniin vuodelta 2011. Elokuvan pääosissa ovat Shailene Woodley, Theo James, Zoë Kravitz, Ansel Elgort, Maggie Q, Mekhi Phifer, Jai Courtney, Miles Teller ja Kate Winslet.

Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 21. maaliskuuta 2014 ja Suomessa ensi-ilta oli 9. huhtikuuta 2014.

## Juoni
Postapykalyptisen, sodan tuhoaman Chicagon väestö on jakautunut viiten eri osastoon ihmisten temperamentin ja luonteenominaisuuksien perusteella. Jokainen testataan 16-vuotiaana ja hänet lähetetään sopivaksi katsottuun osastoon. 
Osastot ovat epäitsekkäät harmaaseen pukeutuvat Vaatimattomat tehtävänään on hoitaminen ja hoivaaminen (Abnegation), rauhalliset punaiseen ja keltaiseen pukeutuvat Sopuisat tehtävänään viljellä maata ja tuottaa ruokaa (Amity), totuutta arvostavat valko-mustaan pukeutuvat oikeutta jakavat Rehdit (Candor), huimapäiset mustaan pukeutuvat turvallisuudesta vastaavat Uskaliaat (Dauntless) ja kaiken tietävät siniseen pukeutuvat älyä ja tietoa arvostavat Terävät (Erudite).
Päähenkilö Beatrice saa testissä poikkeavan tuloksen. Hän on Outolintu (Divergent), mutta silti hänet lähetetään Uskaliaat-osastoon, jossa hän alkaa käyttää nimeä Tris.

## Näyttelijät

## Jatko-osat
Elokuvalle oli suunnitteilla kolme jatko-osaa. Toinen osa, *[[Outolintu-sarja: Kapinallinen]]*, sai ensi-iltansa maaliskuussa 2015. Kolmas ja viimeinen kirja *Allegiant* jaettiin kahdeksi elokuvaksi, joista ensimmäinen osa sai ensi-iltansa maaliskuussa 2016 ja toisen osan ensi-ilta piti olla kesäkuussa 2017. Näyttelijöiden ja käsikirjoittajien erimielisyyksien vuoksi jälkimmäistä osaa ei koskaan tehty. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto 
* 
* ''Divergent – Outolintu'' Box Office Mojossa 
* ''Divergent – Outolintu'' Rotten Tomatoesissa 
* ''Divergent – Outolintu'' Metacriticissä
5 000 metrin juoksu olympialaisissa

**[[5 000 metrin juoksu]]** on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan vuodesta 1912. Menestynein maa miesten 5&nbsp;000 metrin juoksun olympiakilpailuissa on Suomi, joka on saanut seitsemän olympiavoittoa. Suomella on myös määrällisesti eniten matkan olympiamitaleita. Etiopialaisurheilijat ovat voittaneet matkan kolme kertaa. Naisten 5&nbsp;000 m on ollut olympialajina vuodesta 1996. Sitä ennen naisten matkan pituus oli 3&nbsp;000 m vuosina 1984–1992. Naisten menestynein maa on Etiopia.

## Mitalitaulukot
### Miehet

### Naiset
#### 3 000 m

#### 5 000 m

## Lähteet
Keidas (televisiosarja)

**Keidas** on 15. huhtikuuta 2014 MTV3-kanavalla alkanut lifestyle-ohjelma. Ohjelman juontaa arkkitehti Maria Nordin, joka suunnittelee viherkeitaita ja pieniä puutarhoja tunnetuille suomalaisille henkilöille. Ohjelman viimeinen jakso esitettiin 24. kesäkuuta 2014.

## Jaksot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*''Keidas'' MTV:n sivuilla
Powerglide

**Powerglide** on General Motorsin vuosina 1950–1973 valmistama automaattivaihteisto, jossa on hydrokineettinen momentinmuunnin ja planeettahammaspyörästöllä toteutettu mekaaninen vaihde. Powerglidessa on kaksi vaihdetta eteenpäin ja yksi taaksepäin ajoa varten. Ylempi vaihde on suora. Johtuen Powergliden vaihteiden vähyydestä, sen toiminta perustuu laajalle nopeusalueelle suunnitellun momentinmuuntimen käyttöön.
## Pitkä historia
Powergliden seuraajaksi suunniteltiin saman valmistajan Turboglide vaihteistoa, jonka toiminta hyödynsi erityisen pitkälle kehitettyä momentinmuunninta. Turbogliden valmistus aloitettiin vuonna 1957 mutta lopetettiin jo 1961 laatuongelmien vuoksi. Näin ollen Turboglide ei syrjäyttänytkään Powerglidea, joka puutteistaan huolimatta saavutti mainetta kestävyydellään. Vuodesta 1962 alkaen Powerglidea valmistettiin alumiinirunkoisena. Vuosina 1968–1971 Powergliden vaihtoehdoksi valmistettiin hieman halvempaa käsivalintaista versiota, joka ei saavuttanut suurta suosiota. Powergliden valmistus jatkui, kunnes vuonna 1974 kolmevaihteinen Turbo-Hydramatic syrjäytti sen. 

Vaikka General Motors lakkasi valmistamasta Powerglidea, lujuutensa ansiosta sitä käytetään yhä kiihdytysautokisoissa. Useat pienet valmistajat ovat myöhemmin valmistaneet omia versioitaan Powerglidesta harrastajien käyttöön. 
## Lähteet
* 
* 
### Viitteet
Kaj Brynolf Lindgren

**Kaj Brynolf Lindgren** (4. joulukuuta 1922 Varkaus – 17. marraskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä ja Helsingin yliopiston germaanisen filologian pitkäaikainen professori.

Lindgren kirjoitti ylioppilaaksi 1941, valmistui filosofian kandidaatiksi 1948 ja väitteli tohtoriksi 1953 Helsingin yliopistossa. Hän toimi Erva-Latvalan mainostoimittajana 1952–1954, Helsingin kauppakorkeakoulun saksan kielen lehtorina 1954–1962 sekä Helsingin yliopiston germaanisen filologian dosenttina 1957–1962, apulaisprofessorina 1962–1964 ja professorina 1964–1989.

Lindgrenin tytär on toimittaja-kirjailija Minna Lindgren.

## Julkaisuja
* *Die Apokope des mittelhoch-deutschen -e in seinen verschiedenen Funktionen* (väitöskirja 1953)
* *Über den oberdeutschen Präteritumschwund* (1957) 
* *Die Ausbreitung der neuhochdeutschen Diphthongierung bis 1500* (1961)
* 
* 

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Luukkainen, Matti: ”In memoriam Kaj B. Lindgren”, *Neuphilologische Mitteilungen* 1/2008, 109. vsk., s. 6–8.

## Aiheesta muualla
* [Lindgren Glottopedia-tietokannassa (saksaksi)](http://www.glottopedia.org/index.php/Kaj_Brynolf_Lindgren_(de))
Yrjö Könni (taidemaalari)

**Yrjö Vihtori Könni** (23. marraskuuta 1908 Helsinki – 8. helmikuuta 1997) oli suomalainen taidemaalari ja -graafikko sekä Rudolf Koivu -palkittu lastenkirjojen kuvittaja.

Könni piti debyyttinäyttelynsä Helsingissä 1939 ja opiskeli sotien jälkeen Kööpenhaminan kuninkaallisessa taideakatemiassa 1948–49. Hän oli mukana kolmessa nuorten näyttelyssä 1940-luvulla ja useissa Suomen Taiteilijain ja Suomen Taidegraafikoiden näyttelyissä läpi uransa. Hänen töitään oli esillä myös monissa suomalaistaiteen näyttelyissä eri puolilla Eurooppaa 1940-luvulta 1980-luvulle. Hän opetti monilla Haagan taiteilijaseuran kursseilla Helsingissä.

Könni sai Rudolf Koivu -säätiön palkinnon 1963 kirjan *Parasta Topeliusta* ja 1965 Aila Nissisen teoksen *Kalpeiden vuorten tarinoita* kuvituksesta.

## Lähteet
Puiden tarinoita: Puuseppä

**Puiden tarinoita: Puuseppä** on käsikirjoittaja Iiro Küttnerin kirjoittama ja sarjakuvataiteilija Ville Tietäväisen kuvittama satukirja. Sen on vuonna 2014 julkaissut Books North, ja se aloittaa sarjan *[[Puiden tarinoita]]*, jonka kussakin kirjassa puu kertoo tarinoita ihmisistä.

Sarjan ideoi Küttner, ja siihen on tullut lisää teoksia, *[[Puiden tarinoita: Ritari]]* syksyllä 2014 ja sen jälkeen *[[Puiden tarinoita: Merenkulkija]]*. Kuvittajana kaikissa on Tietäväinen.

Kirja kertoo puusepästä, joka saa hallitsijalta käskyn valmistaa mitä haluaa. Puuseppä piiloutuu verstaaseensa kolmeksikymmeneksi vuodeksi tekemään hienointa, mitä puusta voi tehdä, mutta tehtävä on ihmistä suurempi. Kertojana kirjassa on puu.

Molemmat tekijät ovat puun ystäviä, graafikko Tietäväinen arkkitehdin koulutuksensa puolesta, käsikirjoittamisen professori Küttner taas kunnostaa vanhoja huonekaluja. Küttnerin mukaan lastenkirjat ovat nykyisin usein yksinkertaisia, yhdellä tavalla avautuvia tarinoita ja niiden sankarit arkisia kiukuttelijoita, kun ennen kirjojen lapset olivat yleviä hahmoja. Idea tarinaan syntyi aikoinaan, kun Küttner viihdytti lapsiaan junamatkalla Oulaisista Helsinkiin.

Küttner pyysi Tietäväistä kuvittajaksi itsenäisyyspäivän juhlissa presidentinlinnassa. Tietäväinen sanoo pyrkineensä välttämään kuvissa puiden liikaa inhimillistämistä ja jättäneensä ihmisen muutenkin sivurooliin.

## Arviot
Saga Wiklund sanoo Anna-lehden arviossaan, että *Puuseppä* on surumielisen viisas tarina ja antaa lukijalle pohdittavaa, mikä on tärkeää. Hän pitää käsikirjoitusta taitavasti rakennettuna ja kuvitusta näyttävänä. Marjo Kytöharju (Kirkko ja kaupunki) pitää tarinaa hienosti kirjoitettuna ja kuvitettuna.

Kaisa Neimala antaa arviossaan Parnassossa kiitokset teoksen kauniille ulkoasulle. Hän toteaa, että kirjaa ei pidä rajata lasten saduksi, sillä niin teksti kuin kuvituskin ovat aikuismielisesti filosofisia, haikeita, jopa paikoin pelottavia, kuten ovat olleet vanhatkin sadut. Miinuksen hän antaa epäloogisesta välimerkkien käytöstä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Teos kustantaja Books Northin sivulla
Aava

**Aava** on suomalainen naisen etunimi. Nimi on alkuperältään mahdollisesti luontoaiheinen ja viittaa *aavaan mereen*, mutta se voidaan käsittää myös saksilais­peräisen, jo keskiajalla tunnetun Ava-nimen suomalaiseksi vastineeksi.

Suomessa oli muutamia Aava-nimisiä henkilöitä jo 1900-luvun alku­puolella, mutta nimi on yleistynyt vasta 2000-luvulla. Vuoden 2000 alusta maaliskuuhun 2026 mennessä nimi Aava on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 5&nbsp;480 naiselle.

Aavan nimipäivä on 25. maaliskuuta. Nimi lisättiin kalenteriin vuonna 2015.

## Tunnettuja Aava-nimisiä
* Aava Merikanto (s. 2004), näyttelijä

## Kuvitteellisia Aava-nimisiä
* Aava Helminen, televisiosarjassa *[[Uusi päivä (televisiosarja)|Uusi päivä]]*

## Aava sukunimenä
Aava on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Aleksanteri Aava, oik. *Kuparinen* (1883–1956), suomalainen runoilija
* Moonika Aava (s. 1979), virolainen keihäänheittäjä
* Urmo Aava (s. 1979), virolainen autourheilija

## Lähteet
Tane Kannisto

**Jouni ”Tane” Kannisto** (s. 1962) on suomalainen jazzmuusikko, soitinkorjaaja ja musiikkipedagogi. Hänen instrumenttejaan ovat tenorisaksofoni ja muut puupuhaltimet. Vuosina 1987–1997 hän soitti Edward Vesala Sound & Fury -yhtyeessä.

Kannisto alkoi soittaa kitaraa 12-vuotiaana, mutta laajensi kiinnostustaan pian saksofoneihin ja huiluun, joita soitti lukioaikoinaan tanssiyhtyeissä ja Turku Big Bandissä. Hän opiskeli Turun konservatoriossa pääaineenaan huilu, mutta hänen pääsoittimekseen tuli kuitenkin tenorisaksofoni.

Kannisto tapasi Edward Vesalan musiikkileirillä ja liittyi tämän Sound & Furyyn 1987. Kannisto oli mukana yhtyeen albumeilla *Ode To The Death Of Jazz* (ECM 1989), *Invisible Storm* (ECM 1991) ja *Nordic Gallery* (ECM 1994) sekä yhtyeen Euroopan-kiertueella 1993 ja vuoden 1997 konserttimatkalla Japaniin, Taiwaniin ja Etelä-Koreaan. Hän soittaa myös Vesalan aiemmin levyttämättömiä teoksia sisältävällä, vuonna 2013 julkaistulla albumilla *Pulsacion*.

Kannisto on ollut mukana monissa Turun kaupunginteatterin produktioissa vuodesta 1984.

Hän työskentelee usein muun muassa yhtyeiden Rollin’ Thunder, Black Motor ja Suhkan Uhka kanssa. Hänen omaa nimeään kantavassa triossa ovat soittaneet mm. rumpali ja huilisti Simo Laihonen sekä basisti Hideyuki Shima.

Kannisto on kouluttautunut puupuhallinten korjaajaksi vuonna 1992 Pariisissa. Soitinkorjaamon hän perusti vuonna 1994.

## Lähteet
Columbus Solons

**Columbus Solons** (joissakin lähteissä myös **Columbus Colts**) oli Major League Baseball -joukkue, joka pelasi American Associationissa kolmen kauden ajan vuosina 1889–1891. Parhaimmillaan joukkue sijoittui liigan kakkossijalle kaudella 1890, kahdella muulla kaudella se saavutti kuudennen sijan. AA:n lakkauttamisen myötä 1891 loppui myös Solonsin MLB-taival.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Joukkueen historia Baseball Reference -sivustolla
Heksametyylifosforiamidi

**Heksametyylifosforiamidi** eli **HMPA** (C6H18PN3O) on fosforihapon amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään pääasiassa liuottimena.

## Ominaisuudet
Heksametyylifosforiamidi on huoneenlämpötilassa kirkasta nestettä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja sekä poolisiin että poolittomiin orgaanisiin liuottimiin. Heksametyylifosforiamidi on vahvasti poolinen ja sen vesiliuos on emäksinen. Se on melko vahva Lewis-emäs ja muodostaa komplekseja useiden metallikationien kanssa. Yhdisteen liuotinominaisuudet ovat hyvät ja verrattavissa dimetyylisulfoksidin ja dimetyyliformamidin ominaisuuksiin. Heksametyylifosforiamidi on aproottinen liuotin.

Heksametyylifosforiamidin akuutti toksisuus on ihmiselle alhainen. Aineen on todettu kuitenkin aiheuttavan kasvaimia linnuille ja rotille, joten se luokitellaan mahdollisesti syöpää aiheuttavaksi kemikaaliksi.

## Käyttö
Heksametyylifosforiamidia käytetään liuottimena polymeerien valmistuksessa ja se toimii myös polymerisoitumiskatalyyttinä. Sitä käytetään UV-säteilyltä suojaavana lisäaineena polyvinyyli- ja polyolefiinihartseissa ja lämmönkestävyyttä parantavana lisäaineena polystyreenissä. Käytettäessä heksametyylifosforiamidia liuottimena monen reaktion nopeus kasvaa ja tämä johtuu useein yhdisteen kyvystä kelatoida metalli-ioneja. Muita yhdisteen käyttökohteita ovat hyönteisten hävittäminen kemiallisen sterilisoinnin avulla, jäätymisenestoaineena ja antistaattisena aineena.

## Lähteet
Kesäkaverit

**Kesäkaverit** on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Inari Niemen ohjaama suomalainen draamakomedia. Sen on käsikirjoittanut Niemen sisar Juuli Niemi. Elokuvan pääosissa ovat Anna Paavilainen, Iina Kuustonen, Minka Kuustonen ja Pihla Viitala. Elokuvan tunnusmusiikkina kuullaan PMMP:n kappale *Kesäkaverit*.

Elokuvan ensi-ilta oli 1. elokuuta 2014.

## Juoni
Iiris on ollut pitkään töissä pitkin Eurooppaa. Kun hän palaa Suomeen, hänen paras ystävänsä Karoliina on saanut tytöille töitä Hangosta. He lähtevät kohti Hankoa, kohti parasta kesää. Perillä he menevät töihin hankolaiseen kesäkahvilaan ja tapaavat siellä hassun ja vähän yksinkertaisen Eevan, jonka luokse tytöt lyöttäytyvät asumaan. Kesään sisältyy paljon alkoholia, miesseikkailuita ja sisarusten välisiä erimielisyyksiä.

## Näyttelijät

## Vastaanotto
Elokuva oli ehdolla neljässä Jussi-palkintokategoriassa: paras elokuva, paras naispääosa (Anna Paavilainen), paras naissivuosa (Minka Kuustonen) ja paras käsikirjoitus (Juuli Niemi).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Veikko-Mooses Rinne

**Veikko-Mooses Rinne** (4. syyskuuta 1906 Asikkala – 21. joulukuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen voimistelunopettaja ja urheiluvalmentaja.

Hän syntyi kuopukseksi Johan Oskar Gröndahlin ja hänen vaimonsa Maria Sofian (o.s. Karlsson) perheeseen. Vanhemmilla oli pienehkö maatila Kalkkisten kylässä. Sukunimi muuttui myöhemmin Rinteeksi. Isä oli toiminut kauppiaana eri puolilla Päijät-Hämettä. Hän oli myös innokas harrastelijanäyttelijä paikallisessa raittiusseurassa. Perheeseen oli syntynyt 14 lasta, mutta usea heistä oli kuollut jo pienenä. Perheen pojat ryhtyivät myös näyttelijöiksi, heistä tunnetuimpia olivat Jalmari, Joel ja Einar Rinne. Teatteri houkutti myös Veikko-Moosesta, mutta hän valitsi urheilun ja liikunnan. Hän näytteli Ylioppilasteatterissa, ja teatteri pysyi hänen läheisenä harrastuksenaan koko elämän ajan. 

Hän valmistui voimistelunopettajaksi 1932 ja työskenteli Vierumäen urheiluopistossa, Teknillisessä korkeakoulussa, Helsingin yliopiston voimistelulaitoksella ja useissa oppikouluissa, joista pisimpään lehtorina Töölön yhteislyseossa 1953–1969.

Hän oli ensimmäisiä ulkomailla ansioituneita suomalaisia urheiluvalmentajia: Latviassa 1935–1938, jolloin hän valmensi sikäläisiä urheilijoita Berliinin olympiakisoissa 1936, ja Tanskassa 1951–1952, jolloin valmennettavat osallistuivat Helsingin olympialaisiin 1952. Lisäksi hän valmensi Ranskassa, Ruotsissa ja Belgiassa. Hänen kaukaisin valmennuspestinsä oli Pakistanissa 1950–1951.

Hän julkaisi 1938 latviankielisen valmennusoppaan ja 1954 kirjan Voimistellen urheilukuntoon. Hän kirjoitti myös sanomalehtiin matkakuvauksia ulkomaanmatkoiltaan.

Nuoruudessaan hän oli myös kilpaurheilija, lajeina kolmiloikka ja korkeushyppy.

Suomen Kulttuurirahastossa on Veikko-Mooses Rinteen rahasto, joka jakaa apurahoja liikuntatieteen, urheiluvalmennuksen ja teatteriliikunnan edistämiseen

## Lähteet
*Veikko-Mooses Rinteen muistokirjoitus Helsingin sanomissa 6.1.1987
*https://apurahat.skr.fi/nimikkorahastot
*Anja Pankasalo (toim): 1919–1994 Helsingin Koelyseo – Töölön Yhteislyseo- Etu-Töölön yläaste ja lukio 75 vuotta, Helsinki 1994 

## Aiheesta muualla
* Suomalainen urheiluvalmentajana Ranskassa. Maan ensimmäinen ulkomainen urheilunopettaja, Ilta-Sanomat, 03.03.1939, nro 52, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Läpi sotaisen Europan. Veikko Rinne kertoo kotimatkaltaan, Helsingin Sanomat, 01.10.1939, nro 264, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Casanova (täsmennyssivu)

**Casanova** voi tarkoittaa seuraavia:
## Sukunimi
* Giacomo Casanova (1725–1798), venetsialainen seikkailija ja kirjailija
* Alain Casanova (s. 1961), ranskalainen jalkapallovalmentaja ja jalkapallomaalivahti
* Georges Casanova (1890–1932), ranskalainen miekkailija ja olympiamitalisti
* Massimo Casanova (1953), italialainen poliitikko ja europarlamentaarikko
* Rafael Casanova (n. 1660−1743), katalonialainen juristi ja poliitikko
* Antonio Puchades Casanova (1925–2013), espanjalainen jalkapalloilija

## Muita
* Fellinin Casanova (), Federico Fellinin ohjaama italialainen elokuva vuodelta 1976
* Casanova, Simon Langtonin ohjaama espanjalais-italialainen elokuva vuodelta 1987
* Casanova, Lasse Hallströmin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2005
* Casanova, Anita Skorganin esittämä laulu, Norjan edustaja Eurovision laulukilpailussa 1977
* Casanova, Giselan esittämä laulu, Andorran edustaja Eurovision laulukilpailussa 2008
Sirens (May Jailerin albumi)

__NOTOC__
**Sirens** on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Lana Del Reyn julkaisematon demoalbumi taiteilijanimellä May Jailer, joka nauhoitettiin vuosina 2005-2006. Koko albumi vuodettiin YouTuben kautta toukokuussa 2012. Nauhoitettu ainoastaan akustisen kitaran kanssa, Del Reyn sanat verrattiin yhdysvaltalaisen laulajan Jewelin debyyttialbumiin, *[[Pieces of You]]*.

Tammikuussa 2014 kaksi "Sirensia" edeltävää EPtä, "From the End" ja "Quiet Now" (2005), vuosivat nettiin.

## Sävellys
Sävelletty ainoastaan akustisista kappaleista, albumilta puuttuu Del Reyn tavaramerkki minimalisista hiphoprytmeistä, elektronisista ääneistä ja kokeellisella musiikilla joita on Del Reyn toisella studioalbumilla "Born to Diella". Kitararämpytykset ovat "granola-tyylisiä" Del Reyn laulaessa kevyellä ja pehmeällä äänellä. Suurin osa kappaleista ovat kirjoitettu samassa tahdissa.

## Kappaleet

; Huomioita
* "Drive By" sekoitetaan usein "For K:hon".

## Lähteet
Huhdasfest

**Huhdasfest** on vuosina 2012-2014 järjestetty Kouvolassa, Jaalan Huhdasjärven kylän Kylätalon ympäristössä järjestetty hyvänlaatuista kotikutoisuutta vaaliva festivaali. Festivaalia järjestää talkootyönä Huhdasjärven Kyläosuuskunta ja ystävät. Huhdasfest on ollut yksipäiväinen ja on artistivalinnoissaan keskittynyt lähinnä suomenkielisiin artisteihin. Vuosina 2012 ja 2013 järjestettiin myös Lasten Oma Huhdasfest.

Huhdasfest järjestettiin kolmannen, toistaiseksi viimeisen kerran 14. kesäkuuta 2014.

Huhdasjärven Kyläosuuskunta on myös järjestänyt Huhdasfesteille esiintyneiden artistien muun muassa Muuan Miehen, Joose Keskitalon ja Jaakko Laitisen & Väärän Rahan keikkoja, viimeisin Muuan Mies heinäkuussa 2019.

## Huhdasfest 14.6.2014 esiintyjät
*Asa
*Muuan Mies
* Jaakko Laitinen & Väärä Raha
*Lassi Valtonen
*Is This Really Me
*the Solar Apparatus
*56

## Huhdasfest 8.6.2013 esiintyjät

*Jarkko Martikainen
*Risto
*Jaakko Laitinen & Väärä Raha
*Sami Kukka & Pöly
* Koodi
* Lassi Valtonen & Hot Mama Salonen
* Hermanni Turkki
* Mehucats

Jälkiklubilla Huhdasjärvellä 28.6.2013 esiintyivät the Solar Apparatus sekä 56.

Lasten Oman Huhdasfestin järjesti Huhdasjärven Kylätoimikunta 14.7.2013. Esiintymässä oli Orffit (Tohtori Orff ja Herra Dalcroze).

## Huhdasfest 9.6.2012 esiintyjät
* Tuomari Nurmio
* Jaakko Laitinen & Väärä Raha
* Joose Keskitalo & Kolmas Maailmanpalo
* Pekko Käppi
* Rymäkkä
* Koodi
* Kullerwo Korpi & Tajunnan Alkemistit

Lasten Oma Huhdasfest pidettiin Huhdasjärven Museokankaalla samana päivänä. Esiintymässä oli Vokki-Myyrät.

Ennakkoklubi pidettiin 8.6.2012 Hartolan Kyläkaupalla. Esiintymässä oli Sami Kukka yhtyeineen.

## Aiheesta muualla
*Huhdasfest Facebookissa
*Huhdasjärven Kyläosuuskunta Facebookissa
Ruosteparatiisimonarkki

**Ruosteparatiisimonarkki** (*Terpsiphone rufocinerea*) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Ruosteparatiisimonarkkia tavataan Afrikan keskiosissa. Sen on kuvattu olevan levinneisyysalueellaan yleinen tai runsas, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Kameruninparatiisimonarkki

**Kameruninparatiisimonarkki** (*Terpsiphone batesi*) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidetään joskus samana lajina ruosteparatiisimonarkin (*Terpsiphone rufocinerea*) kanssa.

## Levinneisyys
Kameruninparatiisimonarkin alalajia *batesi* tavataan Etelä-Kamerunissa ja Gabonin itäosista Kongon demokraattisen tasavallan itäosiin ja alalajia *bannermani* Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisen tasavallan lounaisosissa ja Pohjois-Angolassa.

## Lähteet
Afrikanparatiisimonarkki

**Afrikanparatiisimonarkki** (*Terpsiphone viridis*) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. 

## Levinneisyys
Afrikanparatiisimonarkkia tavataan laajalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa sekä Arabian niemimaalla. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Paratiisimonarkki

**Paratiisimonarkki** (*Terpsiphone paradisi*) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Paratiisimonarkkia tavataan Itä-, Kaakkois- ja Etelä-Aasiassa. Lajin on kuvattu olevan levinneisyysalueellaan pääasiassa yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Japaninparatiisimonarkki

**Japaninparatiisimonarkki** (*Terpsiphone atrocaudata*) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Japaninparatiisimonarkkia tavataan pesivänä Japanissa, Korean niemimaalla sekä Taiwanissa ja talvehtivana Kaakkois-Aasiassa. Lajia uhkaavat mahdolliseti talvehtimisalueen elinympäristötuhot, mutta lajin kantaa pidetään vuoden 2023 uhanalaisuusluokituksessa vakaana.

## Lähteet
Laikon rautatieasema

**Laikon rautatieasema** () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Karjalan radalla Rautjärvellä Laikon kylässä.

Laikon asema avattiin vuonna 1937, jolloin se oli yksi rataosan tärkeimmistä väliasemista. Asemarakennuksen on suunnitellut Thure Hellström, ja se valmistui 1937. Edellisenä vuonna Laikkoon oli rakennettu vesitorni. Tavaraliikenteen tarpeisiin asemalle rakennettiin pistoraide läheiselle sorakuopalle, ja asemalla ristesivät myös Simpeleeltä Rautjärven kirkolle sekä Ilmeelle johtavat maantiet. Talvisodan aikaan aseman itäpuolella toimi myös lentokenttä. Jatkosodan aikana aseman kautta kulkivat tuhannet evakot, jotka saapuivat sinne kävellen muun muassa Kurkijoelta.

Henkilöliikenne Laikkoon lopetettiin vuonna 1969, jolloin se muutettiin miehittämättömäksi. Sen jälkeen asema oli vielä puutavaraliikenteen käytössä. Tavaraliikenne lopetettiin vuonna 2000. Liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 2005, ja sen sivuraiteet on purettu. Asemarakennus on nykyisin yksityisomistuksessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vaunut.org: Kuvia Laikon rautatieasemalta
Palawaninparatiisimonarkki

**Palawaninparatiisimonarkki** (*Terpsiphone cyanescens*) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Palawaninparatiisimonarkkia tavataan Filippiineillä Palawanin saarilla. Vuonna 2012 laji luokiteltiin silmälläpidettäväksi, mutta vuonna 2013 se luokiteltiin elinvoimaiseksi, koska sen huomattiin kestävän elinympäristömuutoksia paremmin kuin aiemmin luultiin.

## Lähteet
Soiva Metsä

**Soiva metsä** on Suomussalmen Kaunisharjulle vuonna 1996 rakennettu luontopolku, jonka varrella on suuria soitinten kaltaisia ääntä tuottavia laitteita yleisön käytettäväksi. Niihin kuuluvat muun muassa kumiseva honkarumpu, helisevä tuulikello ja katajasta valmistettu kellopeli.

Soittimet suunnitteli mainosgraafikko Markku Penttilä ja pystytti soitinrakentamisen ammattilaiset Pekka Westerholm ja Olli Penttilä.

Kun Soiva metsä täytti kymmenen vuotta 2006, siellä ensiesitettiin Jouko Kyhälän säveltämä *Hiljaisuuden sinfonia*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Soiva metsä Youtubessa
Madagaskarinparatiisimonarkki

**Madagaskarinparatiisimonarkki** (*Terpsiphone mutata*) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Madagaskarinparatiisimonarkkia tavataan Madagaskarissa, Komoreilla ja Mayottella. Lajia on kuvattu yleiseksi Madagaskarissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Espanjan toisen tasavallan pakolaishallitus

**Espanjan toisen tasavallan pakolaishallitus** (esp. *Gobierno de la República Española en el exilio*) oli vuosina 1939–1977 kenraali Francon sotilasdiktatuurin aikana maanpaossa toiminut pakolaishallitus.

Kansallismielisten voittoon päättyneen sisällissodan jälkeen Espanjan toisen tasavallan hallitus pakeni huhtikuussa 1939 Pariisiin, jossa se toimi toukokuuhun 1940 saakka. Natsi-Saksan miehitykseen aikana pakolaishallitus oli Meksikon pääkaupungissa Méxicossa, josta se palasi toisen maailmansodan päättymisen jälkeen Pariisiin vuonna 1946.

Pakolaishallituksella oli diplomaattiset suhteet Meksikon, Panaman, Guatemalan, Venezuelan, Puolan,  Tšekkoslovakian, Unkarin, Jugoslavian, Romanian ja  Albanian kanssa. Yhdysvallat, Britannia, Ranska ja Neuvostoliitto ei tunnustanut koskaan pakolaishallitusta 

Pakolaishallitus lopetti toimintansa 1977 Francon kuolemaa seuranneen Espanjan demokratisoinnin myötä.

## Presidentit ja pääministerit
### Presidentit maanpaossa
 

### Pääministerit maanpaossa
 

## Lähteet
*1939, The Republican Exodus Project e-xiliad@s
### Viitteet
Maskareenienparatiisimonarkki

**Maskareenienparatiisimonarkki** (*Terpsiphone bourbonnensis*) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Maskareenienparatiisimonarkkia tavataan Mauritiuksella ja Réunionilla. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Luigi Carlo Farini

**Luigi Carlo Farini** (22. lokakuuta 1812 Russi – 1. elokuuta 1866 Quarto) oli italialainen lääkäri, historioitsija ja poliitikko, jolla oli merkittävä rooli Italian yhdistymisessä vuosina 1859–1860 ja joka toimi Italian pääministerinä 1862–1863.

## Elämäkerta

Farini osallistui vuoden 1831 vallankumousliikehdintään. Sen jälkeen hän valmistui lääkäriksi Bolognan yliopistosta ja ryhtyi pitämään vastaanottoa. Hänet karkotettiin vuonna 1843 Kirkkovaltiosta, koska hän oli osallistunut siellä poliittisiin levottomuuksiin kaksi vuotta aiemmin. Vuonna 1845 Farini laati niin sanotun Riminin manifestin, jossa vaadittiin Kirkkovaltiolta poliittisia uudistuksia. Sittemmin hän toimi ranskalaisen prinssi Jérôme Bonaparten yksityislääkärinä ja matkusti tämän mukana ympäri Eurooppaa. Uuden paavin ansiosta Farinin karkotus kumottiin vuonna 1846 armahduksella ja hän palasi Kirkkovaltioon, jossa hänestä tuli seuraavana vuonna sisäministeriön alivaltiosihteeri. Hän ehti toimia muissakin tehtävissä paavin hallituksessa, mutta erosi pian protestina tämän politiikalle. Rooman tasavallan aikana Farini pakeni Firenzeen. Ranskalaisten vallattua Rooman takaisin paaville jyrkkä kirkollinen suuntaus esti häntä palaamasta virkaansa, joten hän asettui sen jälkeen Torinoon.

Vuosina 1849–1865 Farini oli Torinossa kokoontuneen Sardinian kuningaskunnan parlamentin jäsenenä. Hän toimitti useita lehtiä, ja julkaisi 1850 teoksen *Storia della stato romano dal 1815 al 1850* (”Rooman valtion historia 1815–1850”), jossa hän arvosteli sekä vallankumouksellisia tasavaltalaisia että kirkollisia taantumuksellisia. Farini toimi vuonna 1850 jonkin aikaa Sardinian opetusministerinä sekä 1851–1852 yleisten töiden ministerinä. Hän tuki liberaalia tasavaltalaista Camillo Cavouria ja auttoi vuonna 1852 kokoamaan puolueliittoumaa, joka nosti Cavourin pääministeriksi. Kun Sardinia vuonna 1859 julisti sodan Itävallalle, Cavour lähetti Farinin Keski-Italiaan Modenan diktaattoriksi. Hän järjesti pikaisesti Modenan, Toscanan, Parman ja Romagnan välisen liiton sekä kansanäänestyksen, jonka nojalla nämä alueet päättivät liittyä Sardiniaan. Hän sai Ranskan keisari Napoleon III:n hyväksynnän liitokselle lupaamalla, että Roomaa ei tultaisi liittämään Sardiniaan.

Farinista tuli heinäkuussa 1860 Sardinian sisäministeri, mutta hän erosi jo saman vuoden lokakuussa. Cavour lähetti hänet myös kuvernööriksi Napoliin, joka Giuseppe Garibaldin toimien ansiosta oli niin ikään yhdistetty Sardinian kanssa. Huonon terveytensä vuoksi Farini ei pärjännyt tässä tehtävässä eikä hän tullut toimeen Garibaldin kannattajien kanssa, joten hän erosi pian ja palasi Torinoon. Hänestä tuli vielä uuden Italian kuningaskunnan pääministeri joulukuussa 1862, mutta hän joutui eroamaan jo neljän kuukauden kuluttua terveyssyistä.

Hänen poikansa Domenico Farini oli 1887–1898 Italian senaatin puhemiehenä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ampumahiihdon maailmancup 2004–2005

**Ampumahiihdon maailmancup 2004–2005** alkoi 2. joulukuuta Norjan Beitostølenista ja päättyi 20. maaliskuuta Venäjän Hanti-Mansijskiin. 

## Kilpailukalenteri
Ohjelmaan kuului yhdeksän kilpailuviikonloppua, sekä maailmanmestaruuskilpailut ja sekaviestin mm-kilpailut.
Ampumahiihdon euroopancup 2004–2005

**Ampumahiihdon euroopancup 2004–2005** alkoi 23. marraskuuta Norjan Geilosta ja päättyi 12. maaliskuuta Sveitsin Gurnigeliin. 

## Kilpailukalenteri
Ohjelmaan kuului seitsemän kilpailuviikonloppua. Ohjelmassa oli pikakilpailuja, takaa-ajoja, normaalimatkoja sekä yksi viesti. Myös juniorit kilpailivat samoilla matkoilla omassa sarjassaan. Kaudella kilpailtiin myös päätöslajina supersprintissä jossa kilpailumatkoina olivat naisilla 2.4 ja 4 kilometriä ja miehillä 3.6 sekä 6 kilometriä. Kilpailut olivat junioreiden ja aikuisten yhteisiä ja niistäkin jaettiin euroopancup-pisteitä.
Vetotaipaleen kalliomaalaus

**Vetotaipaleen kalliomaalaus** (myös **Lieviskä Kostiala**) sijaitsee Puumalassa Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen löysi Risto Kupiainen vuonna 1992, liittyen Hannu Poutiaisen, Martti Koposen ja hänen tekemään kalliomaalausten etsintäprojektiin. Sen uskotaan olevan kivikautinen.

## Kallio ja sen sijainti
Paikka sijaitsee Puumalan kirkolta 24 kilometriä itään Saimaalla Muikunselältä erkanevan Lieviskänlahden suulla sen pohjoisrannalla. Siellä on Reposenniemellä matala kallio, joka sijaitsee Vetotaipaleenlahden vieressä. Kallion itäosassa maalauspinta aukeaa etelään ja maalaukset ovat useassa paikassa pystykallion seinämässä. Pekka Kivikkään mukaan kalliosta on lohjennut osa pintakerroksesta pois.

Kalliomaalaus sijaitsee yksityisen maanomistajan maalla ja sinne on maantieltä nro 15170 matkaa noin 250 m.

## Maalaus
Maalaus on tehty tasaiselle ja kellertävälle kivipinnalle, joka on murtumisesta johtuen täynnä halkeamia. Maalattu alue on vähintään 4 metriä pitkä ja 3,5 metriä korkea. Kuviot ovat sään haalistamia ja epätäydellisiä. Kallion pinnan rapautuminen on lohkaissut kiven pinnasta palasia, jotka ovat tuhonneet joitakin kuvioita.

Kuvakenttä voidaan jakaa kolmeen alueeseen. Ylinnä pistää silmään vinoristi tai isompi verkkokuvio. Tämän alapuolella sijaitsee keskimmäinen alue, jossa on runsaasti punaväriä ja muutama tunnistettava kuvio. Alue on noin metrin korkea ja sen vasemmassa reunassa näkyy 25 senttimetriä korkea hirvi. Sen vieressä on hieman pienempi eläin, joka on 10 senttimetriä korkea ja 15 senttimetriä pitkä, sekä muita kuvioiden katkelmia. Alueen oikealla puolella on eläinhahmo ja 9 senttimetriä pitkä kaarevapohjainen venekuvio, jossa on 4−5 miehistönviivaa. Veneen yläpuolella vaikuttaisi olevan jokin katkelmallinen kuvio. Ismo Luukainen on havainnut tällä alueella runsaasti naarmuja ja uurteita, ikään kuin joku olisi raaputtanut terävällä esineellä kallion pintaan verkkomaista kuviota.

Alimmaisen osan alareuna sijaitsee 2 metrin korkeudella maan pinnasta. Siinä on runsaasti punavärisuttua ja levinnyttä maalia. Kallio on valitettavasti lohjennut tältäkin alueelta, joten yksityiskohtien määrä on vähäinen. Tästä huolimatta vasemmalla erottuu viivamaisia vetoja ja oikealla reunalla vaikuttaa olevan kämmenpainauman jäänne.

## Lähteet
*
* Muinaistaideyhdistys: Vetotaipale 
* Luukkonen, Ismo: Vetotaipale
* 
### Viitteet
Ampumahiihdon maailmancup 2003–2004

**Ampumahiihdon maailmancup 2003–2004** alkoi 4. joulukuuta Suomen Kontiolahdelta ja päättyi 14. maaliskuuta Norjan Holmenkollenille. 

## Kilpailukalenteri
Ohjelmaan kuului yhdeksän kilpailuviikonloppua, sekä maailmanmestaruuskilpailut.
Ampumahiihdon euroopancup 2003–2004

**Ampumahiihdon euroopancup 2003–2004** alkoi 29. marraskuuta Norjan Geilosta ja päättyi 13. maaliskuuta Sveitsin Gurnigeliin. 

## Kilpailukalenteri
Ohjelmaan kuului seitsemän kilpailuviikonloppua. Ohjelmassa oli pikakilpailuja, takaa-ajoja, normaalimatkoja sekä yksi viesti ja yhteislähtö (joka kuitenkin peruutettiin ja korvattiin takaa-ajoilla). Myös juniorit kilpailivat samoilla matkoilla omassa sarjassaan.
Feministinen itsepuolustus

**Feministinen itsepuolustus** on itsepuolustuslajien opetusta ja käyttöä osana feminististä naisten yhteiskunnallisen aseman parantamista ja naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäisyä. Feministisen itsepuolustuksen lähtökohtana on feministinen analyysi yhteiskunnasta ja sen sukupuolittuneesta väkivallasta. 

## Feministinen itsepuolustus maailmalla
Feministinen itsepuolustus sai alkunsa Yhdysvalloissa 1970-luvulla. Feministinen itsepuolustus levisi Länsi-Eurooppaan 1970-luvun lopussa.

## Feministinen itsepuolustus Suomessa
1980-luvun alussa sitä alettiin opettaa myös Suomessa. Kursseja on sittemmin järjestetty useilla eri paikkakunnilla.

## Lähteet
Massimo d’Azeglio

**Massimo Taparelli, d’Azeglion markiisi** (24. lokakuuta 1798 Torino – 15. tammikuuta 1866 Torino) oli italialainen taidemaalari, kirjailija ja poliitikko, joka toimi Sardinian kuningaskunnan pääministerinä vuosina 1849–1852.

## Elämä ja ura
Nuoruudessaan d’Azeglio omistautui taidemaalarin uralle. Asuessaan 1820-luvulla Roomassa hän saavutti mainetta maisemamaalarina. Isänsä kuoltua hän muutti vuonna 1830 Milanoon. Siellä hän kirjoitti poliittisesti sävyttyneet romaanit *Ettore Fieramosca* (1833) ja *Niccolò de’Lapi* (1841), jotka tekivät hänestä yhden Italian yhdistymisliikkeen eli risorgimenton maltillisen siiven johtohahmoista. Tämän jälkeen d’Azeglio omistautui politiikalle. Hänen pääteoksensa on pamfletti *Gli ultimi casi de Romagna* (1846), jossa hän arvosteli Romagnan hallitusta ja kehotti alueen asukkaita tukemaan Sardinian kuninkaan Kaarle Albertin pyrkimystä yhdistää Italia. Vuoden 1848 sodassa d’Azeglio taisteli Sardinian riveissä Itävaltaa vastaan. Kun Kaarle Albert tappioiden jälkeen luopui kruunusta poikansa Viktor Emanuel II:n hyväksi, tämä nimitti d’Azeglion pääministerikseen 7. toukokuuta 1849.

D’Azeglio halusi edistää Italian kansallista jälleensyntymää poistamalla vieraita vaikutteita. Pääministerinä hänen merkittävin aikaansaannoksensa oli kirkollisten tuomioistuimien ja immuniteettien lakkauttaminen Sardiniassa vuonna 1851. Hän myös kutsui Camillo Cavourin hallitukseensa vuonna 1850. D’Azeglio ajautui kuitenkin erimielisyyksiin valtiovarainmininä toimineen Cavourin kanssa ja erosi 30. lokakuuta 1852. Liberaalimpi Cavour tuli hänen seuraajakseen. D’Azeglio osallistui tämän jälkeen enää satunnaisesti politiikkaan. Hän toimi vuonna 1859 jonkin aikaa Sardinian lähettiläänä Pariisissa ja hallituksen edustajana Romagnassa sekä 1860 Milanon kuvernöörinä. Hän puolusti Firenzen säilyttämistä yhdistyneen Italian pääkaupunkina. D’Azeglion keskeneräisiksi jääneet muistelmat ilmestyivät nimellä *I miei ricordi* vuonna 1867.

Massimo d’Azeglion veljiä olivat taidemaalari Roberto d’Azeglio sekä tunnettu jesuiitta Luigi d’Azeglio.

## Muuta
D’Azeglio muistetaan erityisesti Italian yhdistymisen jälkeen esittämästään lausahduksesta ”*L’Italia è fatta. Restano de fare gli italiani*” (”Italia on nyt luotu, jäljelle jää italialaisten luominen”), jolla hän tarkoitti sitä, että yhteisen valtion perustamisesta huolimatta kansakunnan rakentaminen oli yhä kesken.

## Lähteet

## Aiheesta muualla