open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Raimo Näkki

**Raimo Tapani Näkki** (24. joulukuuta 1946 Savitaipale – 14. syyskuuta 2019) oli suomalainen matemaatikko ja professori. Hän toimi Jyväskylän yliopistossa matematiikan professorina vuoteen 2014. 

## Akateeminen ura

Raimo Näkki väitteli matematiikasta tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1970. Valmistuessaan hän oli Harri Högmanderin mukaan yksi Suomen nuorimpia tohtoreita. Näkin väitöskirja käsittelee kvasikonformikuvausten raja-arvoja n-avaruudessa. Väitöskirjan ohjaajana toimi professori Jussi Väisälä.

Valmistumisen jälkeen Näkki aloitti akateemisen uransa. Vuodesta 1972 hän oli Helsingin yliopiston matematiikan dosentti. Hänet nimitettiin matematiikan apulaisprofessoriksi Jyväskylän yliopistoon 1974. Myöhemmin hänet nimitettiin vakinaiseksi professoriksi. Yliopistovirkansa ohella hän toimi pitkään ylioppilastutkintolautakunnan sensorina.

Opettajana Näkki oli tunnettu selkeistä oppimateriaaleistaan. Hän oli viimeinen laitoksensa opettaja, joka kirjoitti demotehtäväpaperit käsin. Professori Näkki oli myös suosittu luennoitsija. Jyväskylän yliopiston ainejärjestö *Ynnä* palkitsi hänet useita kertoja matematiikan ja tilastotieteen laitoksen vuoden parhaana luennoitsijana. Hänet valittiin vuoden luennoitsijaksi vielä viimeisenä virkavuonnaan 2014. Näkki jäi professorinvirastaan eläkkeelle vuoden 2015 alussa.

Näkki kuoli työmatkallaan Thaimaassa syyskuussa 2019.

## Tutkimustyö

Matemaatikkona Raimo Näkki erikoistui niin kutsuttujen kvasikonformikuvausten tutkimukseen. Alan tutkimuksella on Suomessa vahva perinne. Näkki teki kvasikonformikuvauksiin liittyen useita tutkimusvierailuja Teksasin yliopistoon (Austinissa).

## Julkaisut
### Tutkimusartikkeleita
* Raimo Näkki & Jussi Väisälä: *John disks*. Exposition. Math. 9 (1991), no. 1, 3–43.
* M. Ghamsari, Raimo Näkki & Jussi Väisälä: *John disks and extension of maps*. Monatsh. Math. 117 (1994), no. 1–2, 63–94. 
* Olli Martio & Raimo Näkki: *Boundary accessibility of a domain quasiconformally equivalent to a ball*. Bulletin of the London Mathematical Society 36 (2004), 115–118.
* Milos Arsenovic, Vesna Manojlovic & Raimo Näkki: BOUNDARY MODULUS OF CONTINUITY AND QUASICONFORMAL MAPPINGS *Annales Academiæ Scientiarum Fennicæ Mathematica* Vol. 37 (2012), 107–118. 
* Raimo Näkki & Bruce Palka: *Swiss Cheese, Dendrites, and Quasiconformal Homogeneity* (2014). Computational Methods and Function Theory. Lokakuu 2014, Vol 14, Issue 2, 525–539.

### Muita julkaisuja
* Raimo Näkki: *Kvasikonformikuvausten jatkamisesta alueiden reunoille* (1968). Helsinki: Helsingin yliopisto, matematiikan laitos. (Näkin lisensiaattitutkielma)
* Raimo Näkki: *Continuous boundary extension of quasiconformal mappings* (1972). Helsinki : Suomalainen tiedeakatemia.  
* Raimo Näkki & M. K. Vamanamurthy: *Quasiconformal disks in 3-space* (1973). Helsinki: Suomalainen tiedeakatemia. 
* Raimo Näkki & Jussi Väisälä: *John Disks* (1988). Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, matematiikan laitos.
* Olli Martio & Raimo Näkki: *Boundary Hölder continuity and quasiconformal mappings* (1989). Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto, matematiikan laitos.

## Lähteet
MAP-kirkko (Turku)

**MAP-kirkko** on Turun Mäntymäessä sijaitseva Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon eli mormonien toimintakeskus. Se sijaitsee Betaniankadun päätteenä olevalla Mäntymäenaukion kumpareella. Vuonna 1966 käyttöön otetun ja 1967 vihityn rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Mirja ja Heikki Castrén.

MAP-kirkko rakennettiin talkoovoimin lukuun ottamatta LVIS-teknisiä erikoistöitä. Rakennuksen kokonaistilavuus on noin 9&nbsp;000 kuutiometriä ja lattiapinta-ala noin 630 neliömetriä.

Kirkkorakennus on ulkoa ja juhlasalin sisäseinien osalta verhoiltu Kupittaan Saven ruskealla preeriatiilellä. Istuinpenkit ovat tammea. Juhlasali suunniteltiin monikäyttöiseksi niin, että siinä voidaan myös pelata pallopelejä.

Rakennuksessa oli alun perin lisäksi yhdeksän luokkahuonetta, kolme toimistoa, kirjasto ja väestönsuoja.

## Lähteet
Sijainti
Skadi

**Skadi** tai **Skade** () on skandinaavisessa mytologiassa jotuni sekä metsästyksen ja hiihdon jumalatar. Skadi esiintyy 1200-luvulla kootuissa *[[Runo-Edda]]ssa*, *[[Proosa-Edda]]ssa* ja *[[Heimskringla]]ssa* sekä vanhoissa skaldien runoissa.

Skadi on jotuni Tjatsen tytär. Aasajumalat tappoivat Tjatsen, koska tämä oli ryöstänyt jumalatar Idunnin. Korvauksena Tjatsen surmasta jumalat antoivat Skadin puolisoksi merenjumala Njordin. Mutta Skadi ei viihtynyt meren rannalla ja hylkäsi Njordin. Hän asuu mieluummin vuorilla, hiihtää suksilla ja metsästää eläimiä jousella. Skadilla on Odinin kanssa poika Sæming, jota pidettiin jaarlien esi-isänä. Skadi ripustaa myrkkykäärmeen vangitun Lokin kasvoille.

*Heimskringlassa* Skadi oli eronnut Njordista ja nainut sen sijaan Odinin, ja heillä oli monta lasta. Sekä Runo- että Proosa-Eddassa Skadi on vastuussa käärmeestä, joka tiputtaa myrkkyä vangitun Lokin päälle.

Skadista käytetään myös nimiä Öndurguð (muinaisnorjaa, "hiihtojumala") ja Öndurdís (muinaisnorjaa, "hiihtodís", käännetään usein neitona). Nimen Skadi etymologia on epävarma, mutta se saattaa olla sanan Skandinavia alkuperäinen muoto. Jotkin paikannimet Skandinaviassa, etenkin Ruotsissa, viittaavat Skadiin. Tutkijat ovat esittäneet teorioita mahdollisesta yhteydestä Skadin ja Ullin välillä (Ull yhdistetään myös hiihtämiseen ja esiintyy usein paikannimissä Ruotsissa), Skadin suhteesta Loki-jotuniin sekä siitä, että Skandinavia voi mahdollisesti tarkoittaa "Skadin saarta", tai että se liittyy muinaisnorjan substantiiviin "vahinko/vaurio".

## Lähteet
China Merchants Bank

**China Merchants Bank Co Ltd** (, pinyin: Zhāoshāng Yínháng) on suuri, vuonna 1987 perustettu kiinalainen pankki. Yhtiömuodoltaan se on julkinen osakeyhtiö. Pankin osakkeet noteerataan Shanghain ja Hongkongin pörsseissä. Pankin kotipaikka on Shenzhen.

Vuoden 2015 tilaston mukaan China Merchants Bank oli markkina-arvoltaan (55,2 mrd. USD) Shanghain pörssin kahdeksanneksi arvokkain yhtiö. Maailman suurimpien yritysten Forbes Global 2000 -listan vuoden 2015 vertailussa China Merchants Bank katsottiin useilla mittareilla arvioituna maailman 55. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi yhtiöksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Erik Toivanen (tietokilpailija)

__NOTOC__
**Reino  Erik Toivanen** (s. 18. huhtikuuta 1947 Pieksämäki) on suomalainen hammaslääkäri, joka voitti *[[Suomen Tietoviisas]]* -tietokilpailun seitsemän kertaa peräkkäin 1990-luvulla. Hän on kertonut aloittaneensa tietokilpailemisen 1960-luvulla, mutta ei enää nykyään osallistu tietokilpailuihin. Toivasen osaamisalueita olivat urheilu, historia, maantiede ja taide. Toivanen oli yksi Viisasten kerhon jäsenistä.

## Visailuohjelmat
Toivanen kilpaili seuraavissa television visailuohjelmissa: *[[Suomen Tietoviisas]]*, *[[Haluatko miljonääriksi?]]*, *[[Kotomaan tietäjät]]* ja *[[Tupla tai kuitti]]*. Hän kilpaili myös radio-ohjelmassa *[[Ota tai jätä]]*.

### Suomen Tietoviisas
Ensimmäisen *Suomen Tietoviisas* -kilpailun voitti tamperelainen Timo Mesimäki keväällä 1990, mutta jo samana syksynä Suomen Tietoviisaan arvon otti mikkeliläinen hammaslääkäri Erik Toivanen, joka sitten voitti visailun seitsemän kertaa peräkkäin. Vuonna 1993 ohjelmaa ei esitetty. Viimeisessä kilpailussa vuonna 1998 Toivanen hävisi kahdella pisteellä, kun häntä vastaan asettui Etelä-Suomen läänin joukkue: Lauri Ranta Kärkölästä ja Yrjö Salin Helsingistä. Vuonna 1995 Ranta oli tullut kilpailussa toiselle ja Salin kolmannelle sijalle.

### Haluatko miljonääriksi?
Vuosituhannen vaihteessa Toivanen osallistui pari kolme kertaa *Haluatko miljonääriksi?* -ohjelmaan pääsemättä kuitenkaan alkukarsinnoista läpi piinapenkille. Eräs näistä jaksoista esitettiin 18. joulukuuta 1999, jolloin alkukarsinnassa piti asettaa neljä ranskankielistä lukua suuruusjärjestykseen (Toivasella meni vastaus väärin). Erään toisen jakson alkukarsintakysymyksessä Toivasella meni väärin vastaus, jossa piti asettaa rintaliivien koot oikeaan järjestykseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen tietoviisas, Yle Elävä arkisto, Seija Aunila, 7.12.2007
Reetta Rönkä

**Reetta Rönkä** (s. 1989) on suomalainen radiojuontaja ja toimittaja. Koulutukseltaan Rönkä on yhteiskuntatieteiden maisteri Tampereen yliopistosta.

## Ura
Työskentelyn media-alalla Rönkä aloitti vuonna 2007 kolumnistina *[[Uusi Suomi (verkkolehti)|Uusi Suomi]]* -verkkolehdessä, jossa hän työskenteli vuoteen 2012 asti. Vuosina 2009–2010 Rönkä työskenteli Yleisradiossa radiojournalistina, kunnes siirtyi vuonna 2011 Nelonen Medialle. Ensimmäiset kaksi vuotta Rönkä toimi Nelonen Median uutistoimittajana ja vuonna 2012 hän aloitti ''Nelosen uutisten'' ankkurina. Hän toimi uutisankkurina vuoteen 2014 asti.

Keväällä 2014 Rönkä alkoi juontaa YleX-kanavan *YleX Etusivu* -ohjelmaa. Vuonna 2016 hän siirtyi Ylen *[[Prisma (televisiosarja)|Prisma Studio]]* -tiedeohjelman juontajaksi. Myöhemmin Rönkä siirtyi töihin viestintätoimisto Kaskas Mediaan. 

Rönkä valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Tampereen yliopistosta vuonna 2015 ja maisteriksi vuonna 2018. Hän oli mukana työryhmässä, joka kirjoitti Kanava-palkitun ja Finlandia-ehdokkaana olleen *Hyvän sään aikana: Mitä Suomi tekee kun ilmasto muuttaa kaiken* -kirjan. Osana Hyvän sään aikana -työryhmää Rönkä on palkittu myös tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla.

## Yksityiselämä
Röngän isä on Yle TV1:n entinen uutisankkuri Matti Rönkä ja äiti ''Helsingin Sanomien'' kulttuuritoimittaja ja kirjallisuuskriitikko Suvi Ahola. Hänen veljensä Otto Rönkä on työskennellyt Ylen *[[Urheiluruutu|Urheiluruudussa]]*.

Rönkä on julkisesti kertonut paniikkikohtauksistaan, jotka olivat lopettaa hänen juontajan työnsä, mutta saaneensa lopulta apua terapiasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Reetta Rönkä YleX:ssä
Kirsi Saarikangas

**Kirsi Saarikangas ** (s. 9. maaliskuuta 1960) on suomalainen taidehistorian professori (2010 alkaen) Helsingin yliopistossa. Saarikangas valmistui filosofian kandidaatiksi 1987 ja väitteli tohtoriksi taidehistoriassa 1993 tutkimuksella *Model Houses for Model Families. Gender, Ideology and the Modern Dwelling The Type-Planned Houses of the 1940s in Finland*. Saarikangas johti Suomen Akatemian Nature in Arts, Culture, and History -tutkimusprojektia (SA 2014–2018) ja on toiminut Historian ja kulttuuriperinnön tohtoriohjelman johtajana 2014 alkaen. Saarikangas toimi Humanistisen tiedekunnan varadekaanina 2010−2013, naistutkimuksen valtakunnallisen tohtoriohjelman johtajana 2007−2011 ja naistutkimuksen professorina 1994−1995 sekä 2003−2009. Hän oli Kristiina-instituutin johtaja 2003−2009 ja Suomen akatemian vanhempi tutkija 2001−2003. Saarikangas on tutkinut erityisesti sukupuolta ja tilaa, lähiöitä ja modernia arkkitehtuuria, asumista ja luonnonympäristön ja rakennetun tilan suhdetta. Hän on myös monitieteisen tutkimuksen ja opetuksen edelläkävijöitä ja Opettajien akatemian jäsen 2015 alkaen. Saarikangas sai Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon (Suomen kulttuurihistoria 1–5 toimituskunta) vuonna 2006 ja Suomen Tiedeakatemian väitöskirjapalkinnon 1994.

## Julkaisuja
*
*Saarikangas, Kirsi: *Eletyt tilat ja sukupuoli: asukkaiden ja ympäristön kulttuurisia kohtaamisia*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.

## Lähteet
Auli Räsänen

**Auli Räsänen** (o.s. **Aro**, 23. kesäkuuta 1944 Savonlinna – 24. helmikuuta 2016 Helsinki) oli vaikutusvaltainen tanssikriitikko ja toimittaja. Hän kehitti laajan kansainvälisen verkoston ja tunsi klassisen baletin, modernin ja nykytanssin keskeiset tekijät maailmalla. 

Räsänen vaikutti *[[Kauppalehti|Kauppalehdessä]]* ja 1970- ja 1980-luvuilla *[[Uusi Suomi|Uudessa Suomessa]]*. *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* tanssikriitikoksi hän siirtyi vuonna 1991. Hän oli organisoimassa Jyväskylän kesää ja osallistui Lappeenrannan laulukilpailun järjestämiseen sen alkuvaiheessa. 

Räsänen raivasi palstatilaa aikoinaan aliarvostetulle tanssille ja seurasi esimerkiksi Jorma Uotisen uran alkuvaihetta ja Carolyn Carlsonin vierailuja. Räsäsellä oli musiikkikoulutus, joten hän otti huomioon myös musiikin tanssiarvosteluissaan. Hän mainitsi arvostelussaan, jos oopperan orkesteri soitti hänen mielestään huonosti balettiesityksessä. 

## Lähteet
Helmi Palmén

**Helmi Maria Palmén** (o.s. **Leinonen**, 9. tammikuuta 1905 Kuopio – 3. lokakuuta 2004) oli Ylen kouluradion päällikkö ja yhtiön ensimmäinen naispuolinen osastopäällikkö.

Palmén valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1932. Toimittuaan ensin opettajana Kuopiossa ja Helsingissä hänet nimitettiin vuonna 1946 Yleisradion kouluradion päälliköksi silloisen Yleisradion pääjohtaja Hella Wuolijoen toimesta. Toimessaan Palmén kehitti kouluradion radiomaisuutta sekä taidekasvatusta. Hän myös laajensi kouluradio-ohjelmien näkökulmaa ottaen huomioon, että muun ohjelmiston puuttuessa kouluradiota kuunneltiin paljon myös koulujen ulkopuolella. Palmén jäi eläkkeelle vuonna 1966.

## Lähteet
Sofia Santamo

**Anna Sofia Santamo** (o.s. *Schwartz*, 1887 Kuivaniemi − 3. marraskuuta 1932) oli suomalainen romanitaustainen kansakoulunopettaja. Hän valmistui Sortavalan opettajaseminaarista 1911 ja toimi sen jälkeen kansakoulunopettajan tehtävissä ympäri Suomea. Kansakoulunopettajaksi valmistunut ja opettajana työskennellyt romaninainen oli harvinainen vaikuttaja 1900-luvun alussa.

Santamo oli naimisissa Väinö Juhani Santamon kanssa.

## Opinnot ja opettajan työ
Santamo pääsi kansakoulusta keväällä 1905. Hän oli kiinnostunut jatkamaan opiskelua, ja se onnistui Mustalaislähetyksen tuella. Mustalaislähetys ry:n kautta Santamo toimi opettajana Viipurissa romanilasten päiväkoulussa syksystä 1906 helmikuuhun 1907. Kesällä 1907 hän osallistui opettajaseminaarin valmistuskurssille Kuortaneella ja pääsi opiskelemaan kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaariin seuraavana syksynä. Santamo valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1911.

Seminaarivuosien aikana silloiselta nimeltään Sofia Schwartz vaihtoi sukunimensä Säiläksi, jotta romanitaustaan viittaava nimi ei olisi vaikeuttanut opettajan työn saamista. Kaikesta huolimatta romanitausta esti vakituisen työn saamisen, ja Santamo joutui toimimaan koko uransa ajan sijais- ja koevuosiopettajan tehtävissä.

## Lähteet
Jussi Väisälä

**Jussi Ilmari Väisälä** (s. 2. maaliskuuta 1935 Turku) on suomalainen matemaatikko ja professori emeritus. Hän toimi Helsingin yliopiston matematiikan professorina 1967–1999.

## Nuoruus ja uran alku
Jussi Väisälä syntyi Turussa. Hänen vanhempansa olivat professori Kalle Väisälä ja Eeva Lyydia Kukkola. Kirjoitettuaan 1952 ylioppilaaksi Väisälä aloitti matematiikan opinnot Helsingin yliopistossa, josta valmistui kandidaatiksi 1956 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1959.

## Akateeminen ura
Valmistumisensa jälkeen Väisälä toimi aluksi Teknillisessä korkeakoulussa matematiikan assistenttina 1959–1962. Sen jälkeen hän työskenteli 1963–1966 valtion luonnontieteellisen toimikunnan nuorempana tutkijana.

Pääasiallisen elämäntyönsä Väisälä teki Helsingin yliopistossa. Hän toimi siellä ylimääräisenä matematiikan professorina 1967–1977 ja sitten vakinaisena professorina 1977–1999. Hän on toiminut Helsingin yliopistossa myös matematiikan dosenttina 1961–67 ja uudelleen vielä professorikautensa jälkeen 1999–2000. 

## Tutkimusura
Professori Väisälän tutkimustyö on keskittynyt funktioteorian alaan liittyviin kysymyksiin. Hän on tehnyt tutkimusta mm. kvasikonformikuvausten teoriasta. Se on pitkään ollut eräs matematiikan merkittävä tutkimusalue Suomessa. Väisälän oppilaista Raimo Näkki väitteli tohtoriksi kvasikonformikuvauksista.

Väisälä on uransa aikana julkaissut useita matemaattisia tutkimuksia. Tieteellisten julkaisujen lisäksi hän on kirjoittanut kaksi suomenkielistä topologian teosta Topologia I ja Topologia II.

## Saavutuksia ja tunnustuksia

Väisälä on ollut Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1971 lähtien. Sotilasarvoltaan hän on vänrikki.

## Perhe
Väisälä solmi 1959 avioliiton Aila Kaarina Rauvan kanssa. Heillä on kaksi lasta.

## Teoksia
* Väisälä, Jussi: *Lectures on n-Dimensional Quasiconformal Mappings.* (Lecture Notes in Mathematics, 229.) 1971. Springer-Verlag. . 
* Väisälä, Jussi: Topologia I. 4. korjattu painos. 2007. Limes ry. 
* Väisälä, Jussi: Topologia II. 2. korjattu painos. 2004. Limes ry. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Preprints and manuscripts of Jussi Väisälä. Professori Väisälän kirjoittamia tutkimusartikkeleita
Kaarina Haka

**Kaarina Haka** (s. 14. helmikuuta 1974 Hämeenlinna) on suomalainen kuvataiteilija.

Haka opiskeli Kuvataideakatemiassa 1996–2008 ja valmistui kuvataiteen maisteriksi maalaustaiteen osastolta. Hän on opiskellut myös Tanskassa (1995–1996) ja Islannissa (1999–2000).

Haka tekee installaatioita, joiden lähtökohtana on maalaus. Hän käyttää eri materiaaleja, kuten kalaverkkoa, tekstiilejä ja pehmoleluja. Haka löytää usein materiaalit teoksiinsa kirpputoreilta. Maalaukselliset installaatiot synnyttävät erilaisia visuaalisia vaikutelmia, kun etäältä katsottu kaksiulotteinen kohde muuttuukin kolmiulotteiseksi.

## Lähteet
Ebba Jacobson-Lilius

**Ebba Alma Naemi Jacobson-Lilius** (o.s. **Jacobson**; 7. maaliskuuta 1888 Ii – 22. maaliskuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen puhetekniikan ja lausunnan opettaja, Yleisradion varhaisimpia radiokuuluttajia ja Pohjoismaiden ensimmäinen naispuolinen radiokuuluttaja. Lilius työskenteli Yleisradiossa vuosina 1929–1948. 

## Elämäkerta
Jacobson-Lilius kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1908. Hän opiskeli lausuntaa Tukholmassa ja Helsingissä. Hän oli myös voimistelunopettaja. Lilius opetti lausuntaa ja puhetekniikkaa Sibelius-Akatemiassa vuonna 1927.    

Jacobson-Lilius oli myös vuonna 1947 perustetun Suomen Puheopiston perustajajäseniä. Hänen oppilaitaan olivat muun muassa laulaja ja muusikko Teijo Joutsela. Jacobson-Lilius opetti myös kuoronjohtajia. Suomen Kuoroliitto järjesti vuonna 1928 ensimmäisen kuoronjohtajakurssin, jonka yhtenä opettajana Jacobson-Lilius oli.

Jacobson-Lilius oli naimisissa Aleko Liliuksen kanssa. Heillä oli kaksi lasta. Tyttären Birgit Liliuksen puoliso oli vuodesta 1940 lähtien Ville Zilliacus.

## Lähteet
* Ilmonen, Kari: *Yleisradion historia. 3. osa, 1926–1996: Tekniikka, kaiken perusta*. Yle, 1996, .
* ''Kuka kukin on (Aikalaiskirja): 1954'', s. 479.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Aleko Lilius seikkaili sukunsa mustaksi lampaaksi. Yle Elävä arkisto.
* Aleko Lilius – mannen med äventyr i portföljen. Yle Arkivet.
Mario Altmann

**Mario Altmann** (s. 4. marraskuuta 1986 Wien, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Isokokoinen Altmann on pelityyliltään puolustava puolustaja.

## Ura
### Seuraura
Altmann on Wiener EV:n kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalligassa kaudella 2003–2004. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi sarjatasoa ylemmäs Erste Bank Eishockey Ligaan Vienna Capitalsiin, jossa 17-vuotiaan Altmannin tulokaskausi toi 42 runkosarja- ja kymmenessä playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä. Hän voitti kauden päätteeksi Itävallan-mestaruuden.

Viiden Capitalsissa vietetyn vuoden jälkeen Altmann siirtyi kaudeksi 2009–2010 Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Örebro HK:n riveihin. Yhdeksän siellä pelaamansa ottelun jälkeen seura lainasi hänet loppukaudeksi sarjatasoa alemmas I-divisioonan Karlskrona HK:hon. Kaudeksi 2010–2011 Altmann palasi kotimaahansa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Villacher SV:n paitaan. Helmikuussa 2011 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella Altmann pelasi EBEL:n ylivoimaisesti pisteiden valossa parhaan kautensa ja hän voitti tehoilla 14+31=45 koko liigan puolustajien piste- ja maalipörssin. Kaudella 2014–2015 Altmann toimi Villachin varakapteenina.

Kaudeksi 2015–2016 Altmann siirtyi EHC Linziin.

### Maajoukkueura
Altmann edusti Itävaltaa Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2011, 2013 ja 2015. Hän pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2014 voittaen molemmista turnauksista hopeaa. Altmann pelasi myös Vancouverin olympiakisojen 2010 ja Sotšin olympiakisojen 2014 karsinnoissa. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 7. helmikuuta 2008 Puolan Sanokissa Italiaa vastaan. Altmannin ensimmäinen A-maajoukkuemaali syntyi IA-divisioonan MM-kilpailuissa 18. huhtikuuta 2012 Slovenian Ljubljanassa Japania vastaan. Yhteensä hän on pelannut 95 A-maaottelua tehopistein 5+7=12.

Altmann pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2005 voittaen A-lohkon pronssia sekä alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2004.

## Muuta
Altmannin pikkusisko Denise on Itävallan naisten maajoukkuehyökkääjä ja hän pelaa Ruotsissa Riksserienin Linköpings HC:ssä.

## Tilastot

## Lähteet

*
*

### Viitteet
Nina Laurio

**Nina Laurio** (o.s. **Koljonen**, s. 10. elokuuta 1968 Tampere) on suomalainen elokuvatuottaja. Vuosina 2012–2019 Laurio työskenteli Solar Filmsillä ja sen jälkeen tuottajana Dionysos Filmsillä.

Laurio on valmistunut Taideteollisen korkeakoulun taidekasvatuksen laitokselta taiteen maisteriksi 1995. Hän on suorittanut kansainvälisen EAVE-tuottajatutkinnon 2006.

Vuosina 2009–2012 Laurio toimi Suomen elokuvatuottajien keskusliitto ry:n toiminnanjohtajana. Hänellä on ollut useita elokuva-alan luottamustehtäviä.

Laurio perusti oman tuotantoyhtiön Akka Creativen syksyllä 2023. Keväällä 2025 Laurio nimitettiin lehtoriksi Aalto-yliopiston elokuvataiteen laitokselle. 

## Valikoitu filmografia
(osassa nimellä **Nina Koljonen**)
* *[[Umur]]* (tuotantopäällikkö, taloushallinto, 2002)
* *[[Espoon viimeinen neitsyt]]* (tuottaja, 2003)
* *[[Mosku – lajinsa viimeinen]]* (apulaistuottaja, 2003)
* *[[Torjutut muistot]]* (tuottaja, 2005)
* *[[Lupaus (elokuva)|Lupaus]]* (apulaistuottaja ja markkinointituottaja, 2005)
* *[[Sooloilua]]* (tuottaja, 2007)
* *[[Hevisaurus-elokuva]]* (tuottaja, 2015)
* *[[Äkkilähtö (elokuva)|Äkkilähtö]]* (tuottaja ja toinen käsikirjoittaja, 2016)
* *[[Fingerpori (elokuva)|Fingerpori]]* (tuottaja, 2019)
* *[[70 on vain numero]]* (tuottaja, 2021)
* *[[Kaverikirja (televisiosarja)|Kaverikirja]]* (tv-sarja), 2022

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Nina Koljonen Elonetissä
*
Pekka Kokkonen (nyrkkeilijä)

**Pekka Kokkonen** (18. tammikuuta 1934 Helsinki – 26. helmikuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen ammattinyrkkeilijä.

## Amatööriura
Helsingin Työväen Nyrkkeilijöitä edustanut Kokkonen kamppaili amatöörinä paikasta Melbournen olympiakisoihin 1956, muttei tullut valituksi vaikka voittikin Suomen olympiakarsinnat.

Kokkonen voitti Suomen mestaruuden vuosina 1954, 1955 ja 1957.

## Ura ammattilaisena
Kokkonen kuului Risto Luukkosen, Pentti Rautiaisen, Olavi Ouvisen ja Elis Askin itsensä kanssa Askin tallin ensimmäisiin nyrkkeilijöihin. Nyrkkeilijät harjoittelivat aluksi Ruoholahdessa ja vuodesta 1960 Olympiastadionilla.

Ensimmäisessä ammattilaisottelussaan 23-vuotiaana 4. lokakuuta 1957 Helsingin Messuhallissa Kokkonen tyrmäsi Georges Bracon heti ensimmäisessä erässä. Hän tyrmäsi kertaalleen myös keskisarjan entisen maailmanmestarin Randy Turpinin. Hän otteli EM-tittelistä 7. huhtikuuta 1967 Helsingin jäähallissa italialaista Piero Del Papaa vastaan häviten kuitenkin 15-eräisen ottelun pistein.

Kokkonen toimi Suomen Ammattinyrkkeilyliiton puheenjohtajana kuolemaansa saakka.

## Yksityiselämä
Kokkonen oli naimisissa kaksi kertaa ja hänellä on kolme poikaa. Hän työskenteli perheen kauppapuutarhassa Helsingin Pakilassa ja pyöritti myöhemmin omaa saman alan yritystään Porkkalassa Kirkkonummella. Kokkonen myi kukkia Hakaniemen torilla vielä 2000-luvullakin. Siviilityöhönsä liittyen hän sai nyrkkeilijä-lempinimensä *Pakilan puutarhuri*.

Kokkonen on haudattu Malmin hautausmaalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ammattilaisottelutilastot Boxrec-tietokannassa. 
* YLE Elävä arkisto.
* YouTube – Pekka Kokkonen, Pakilan hymyilevä puutarhuri.
Eve Väyrynen

**Eve Väyrynen** on suomalainen toimittaja ja radiojuontaja. Syksystä 2015 lähtien Väyrynen on tehnyt YleX-radiokanavalle *Etusivu*-ohjelmaa.

## Ura
Väyrynen on opiskellut journalismia Oulun ammattikorkeakoulussa. Osana koulutusta vuonna 2012 hän oli harjoittelussa *YleX Etusivu* -ohjelmassa, ja harjoittelun jälkeen hän jatkoi kanavalla toimittaja-juontajana vuoteen 2014 asti. Keväällä 2014 kaksi Ylen ajankohtaistoimittajaa, Sean Ricks ja Eve Väyrynen, kiersivät europarlamenttivaalien alla Euroopan maissa ja raportoivat kokemuksistaan. Lisäksi Väyrynen on työskennellyt toimittajana Ylen A-Studiossa ja vuonna 2015 ''Yle Kioskissa''. Syksyllä 2015 Väyrynen palasi toimittaja-juontajaksi *YleX Etusivuun*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Eve Väyrynen YleX:ssä
* Eve ja Sean
Johanna Schybergson

**Johanna Schybergson** (o.s. *Tikkanen*, 1. marraskuuta 1856 Helsinki – 26. tammikuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen keksijä ja professori Magnus Gottfrid Schybergsonin vaimo. 

Schybergson haki patenttia ruuanvalmistuskoneelle vuonna 1907 ja astianpesukoneelle vuonna 1908. Schybergson seurasi kotitalousteknologian kehitystä ja esitteli useita ulkomaisia keksintöjä suomalaisille Martta-yhdistyksen Emäntälehdessä.  

Schybergson ylläpiti kotitalousopistoa Kruununhaassa 1800–1900-lukujen vaihteessa. 

Johanna Schybergsonin isä oli Suomettaren päätoimittaja, suomenkielisen lehdistön perustaja Paavo Tikkanen ja äiti Helena Tengström.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomalaiset naiset keksijöinä ennen ja nyt  (PDF). PRH. Viitattu 8.3.2016.
Brita Sidonia Gadd

**Brita Sidonia Gadd** (o.s. **Fahlenius**, 29. toukokuuta 1741 Turku – 30. maaliskuuta 1810 Strömsby, Kirkkonummi) oli suomalainen sanomalehtikirjailija.

Brita Gaddia pidetään yhtenä ensimmäisistä suomalaisista sanomalehtikirjailijoista, vaikka häneltä tunnetaan vain yksi julkaistu runo. Hänen ruotsinkielinen runonsa kuningas Adolf Fredrikin kuolemasta julkaistiin 15. huhtikuuta 1771 Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo -lehdessä, joka oli Suomen ensimmäinen sanomalehti. 

Runo oli nimeltään *Öfwer hans Kongl. Maj:ts för Riket högstbedröfweliga Dödsfall*. Runoa on pidetty arvokkaana aikakautensa kulttuurin ilmentymänä.

Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo kiitti julkaisun yhteydessä kirjoittajaa ja naisten aktiivisuutta yleensä: ”Koska emme mitään niin suuresti halua kuin kehottaa ja elähyttää kirjallisuuttamme, niin ei voi olla muuta kuin mieluista meille, että naissukupuoli niin kiitettävästi koettaa edistää tarkoitustamme.”

## Lähteet
* 

### Viitteet
Eeva Martikainen (jalkapalloilija)

**Eeva Martikainen** on suomalainen aktiiviuransa päättänyt jalkapalloilija. Herttoniemen Tovereita edustanut Martikainen pelasi viisi A-maaottelua vuosina 1987–1988.

## Lähteet
Hannele Paasonen

**Hannele Paasonen** (o.s. **Puuskari**, s. 1. marraskuuta 1967) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edusti koko pääsarjauransa Kiffeniä ja pelasi vuosina 1983–1984 yhdeksän A-maaottelua.

## Lähteet
Leena Väänänen

**Leena Väänänen** (s. 8. joulukuuta 1967) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edusti koko uransa Kemin Intoa ja pelasi vuosina 1983–1984 myös kaksi A-maaottelua Sveitsiä ja Länsi-Saksaa vastaan.

## Lähteet
Tuija Pehkonen

**Tuija Ettala** (o.s. Pehkonen, s. 4. elokuuta 1985 Iisalmi) on suomalainen juontaja-toimittaja, joka on tehnyt pitkän uran radiossa ja tv:ssä. Hän on myös tehnyt useita podcasteja (mm. Kiltin tytön tottelemattomuuskoulu Yle Areenassa, Konginkangas -dokumentti Podmessa).  

Pehkonen on koulutukseltaan filosofian maisteri, pääaineenaan puheviestintä. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa.

Tuija Pehkonen tuli tunnetuksi NRJ:n pitkäaikaisena radiojuontajana. Hän lopetti työt NRJ:llä syksyllä 2015 kuuden vuoden jälkeen ja aloitti radio-ohjelman Yle Puheella keväällä 2016. Myöhemmin hänet nähtiin kilpailijana MTV3:n ohjelmassa *[[Huippujengi]]*, ja hän juonsi myös *[[Suomen ihanimmat häät]] -*ohjelman keväällä 2016. Hän esiintyi syksyllä 2017 esitetyssä ohjelmassa *Rankat duunit* yhdessä Viivi Pumpasen kanssa. 

Pehkonen juontaa MTV3-kanavalla esitettävää ''Siipan saappaissa'' -ohjelmaa. Hän on myös juontanut Tuija Tähtien kanssa (2017 & 2018), Tanssii Tähtien kanssa (2019) ja Kesäterassi (2017 - 2023) -ohjelmia. 

Pehkonen on voittanut Vuoden radiotulokas -palkinnon vuonna 2011, Vuoden radiojuontaja- ja Positiivisin helsinkiläinen -palkinnot vuonna 2012.

Huhtikuussa 2021 Suplassa julkaistiin Pehkosen ja Anni Hautalan juontama *Hautala & Pehkonen* -podcast. 

Ettala tekee mediatöitä lähinnä oman täysin omistamansa yhtiön Tuikkumedia oy:n kautta. 

## Yksityiselämä
Pehkonen kihlautui lumilautailija Eero Ettalan kanssa elokuussa 2019. He avioituivat loppuvuodesta 2019. Parin esikoispoika syntyi 2020 ja toinen lapsi 2023. Pehkonen on osallistunut lapsuudessaan kahdesti Ylä-Savon *[[Tenavatähti]]*-laulukilpailuun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ali show: Tuija Pehkonen
Hanna Saarikoski

**Hanna Saarikoski** (s. 1978 Kannus) on suomalainen kuvataiteilija, joka asuu ja työskentelee Helsingissä ja Somerniemellä.

Saarikoski valmistui Kuvataideakatemian Maalaustaiteen koulutusohjelmasta 2008. Aikaisemmin Saarikoski oli opiskellut Pohjoismaisessa taidekoulussa Kokkolassa ja Savonlinnan Taidelukiossa. Suomen Kulttuurirahaston järjestämille muotokuvakursseille hän on osallistunut kahdesti. Akvarellitekniikan lisäksi Saarikoski käyttää tuotannossaan piirtämistä, installaatiota, videotaidetta ja performanssia. 

Saarikosken töitä on ollut esillä monissa yksityis- ja ryhmänäyttelyissä Suomessa, kuten Nuoret 2011 ja Mäntän kuvataideviikot 2012. Parhaillaan Saarikoski on mukana Espoon modernin taiteen museo Emman Kosketus-kokoelmanäyttelyssä 2014–2017. Nykytaiteen museo Kiasma on hankkinut kokoelmiinsa Saarikosken videoteoksen *See Paris and Die* (2012), jossa taiteilija kulkee silmät suljettuina läpi Pariisin nähtävyyksien. Suljettuihin silmäluomiin on maalattu kasvoväreillä avonaiset silmät. Saarikosken teoksia on myös  Saastamoisen säätiön taidekokoelman ja Suomen Taideyhdistyksen kokoelmissa.

## Taiteilijakuva

Saarikoski tutkii ja käyttää töissään usein hyväksi muotokuvamaalauksen traditioita ja konventioita, jättäen maalausjäljen tarkoituksellisen näkyväksi ja henkilöhahmot tunnistamattomiksi. Saarikoskea kiinnostaa maalausprosessin ennalta-arvaamattomuus ja hän käyttääkin taitavasti hyväkseen akvarellimaalauksen ominaisuuksia tutkiessaan tuttuutta ja vierautta. Saarikoski puhuu myös romanttisen ajattelun merkityksestä työskentelyssään: Hänen mukaansa taiteilijan vapaus työskennellä on tärkeämpää kuin asettuminen jonkun ideologian taakse.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hannasaarikoski.com
* Hanna Saarikoski: Uusia maalauksia . Korjaamo
* Hanna Saarikosken blogi
Eeva Martikainen

**Eeva Marjatta Martikainen** (27. maaliskuuta 1949 Polvijärvi – 22. helmikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen teologi, joka toimi systemaattinen teologian professorina Helsingin ja Joensuun yliopistoissa. Hän oli myös Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen.

Hän kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun tyttölyseosta vuonna 1969 ja opiskeli sen jälkeen teologiaa Helsingin yliopistossa valmistuen teologian maisteriksi 1973, lisensiaatiksi 1977 ja tohtoriksi 1980. Helsingin yliopiston ekumeniikan dosentti hän oli vuosina 1982–1996 ja jälleen vuodesta 02. 

Martikainen toimi työurallaan Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan opintosihteerinä (1974–77) ja teologisen etiikan assistenttina (1979–96), ollen välillä Suomen Akatemian nuorempana tutkijana (1983–88) sekä postdoc-tutkijana Sakan liittotasavallassa (Institut für Europäische Geschichte, Mainz, 1985). Systemaattisen teologian (ekumeniikka, dogmatiikka, sosiaalietiikka) professorina (mvs) hän oli vuosina 1988–95, sitten uusimman ajan teologian henkilökohtaisena professorina (1996–01). Suomen Akatemian varttuneena tieteenharjoittajana hän työskenteli vuonna 2001. Vuodesta 2002 lähtien Martikainen toimi Joensuun yliopiston systemaattisen teologian professorina. 

Martikaisen tieteelliset tutkimukset kohdistuivat kolmeen aihealueeseen: Väitöskirjassaan *Evankeliumin keskus* (1980) hän selvitteli sitä, mitä termi *oppi* tarkoittaa luterilaisessa teologiassa. Hänen toinen laaja tutkimusalueensa oli ekumeenisen teologian metodiikka. Teologisena asiantuntijana Martikainen osallistui useisiin kirkkojen välisiin oppikeskusteluihin sekä kansainvälisiin luterilais-ortodoksisiin ja luterilais-reformoituihin dialogeihin. Professoritehtävässä vuodesta 1996 hänen kiinnostuksensa kohdistui moderniin länsimaiseen todellisuuskäsitykseen. Teologian ja luonnontieteen välinen vuoropuhelu olikin kolmas hänen keskeisistä kiinnostuksenaiheistaan.  Martikaisen 60-vuotissyntymäpäivänsä johdosta julkaistiin vuonna 2009 juhlakirja *Oppi ja maailmankuva*, jonka kirjoittajina oli suomalaisia teologeja, filosofeja ja luonnontieteiden edustajia. Juhlakirjaan sisältyy Martikaisen vuosien 1980–2007 keskeisesen tieteellisesen tuotannon luettelo.

## Teoksia
**[http://urn.fi/URN:NBN:fi-fd2021-00030312 Evankeliumin keskus : Hans Joachim Iwandin ekumeeninen metodi = Mitte des Evangeliums : die ökumenische Methode bei Hans Joachim Iwand]* STKS 120, 1980
**[https://digi.kansalliskirjasto.fi/teos/binding/2242099?page=1  Evankeliumin oppi : kirkon ykseyden ja opin suhde VELKD:n ekumeenisessa mallissa 1954-1957]* STKS 134, 1982
**[https://digi.kansalliskirjasto.fi/teos/binding/2242078?page=1 Doctrina evangelii : Luterilainen oppikäsitys ja sen tulkinta]* STKS 143, 1985
**[https://digi.kansalliskirjasto.fi/teos/binding/2241923?page=1 Oppi, metafysiikkaa vai teologiaa? - Lutherin käsitys opista]* STKS 156, 1987
**[https://digi.kansalliskirjasto.fi/teos/binding/2242145?page=1 Teologian perusmalleja klassisesta postmoderniin]* STKS 219, 1999

## Lähteet
Soile Kalmari

**Soile Kalmari** (o.s. **Maisonlahti**, s. 28. kesäkuuta 1969) on suomalainen jalkapalloilija. Hyvinkään Palloseuraa edustanut Kalmari pelasi kuusi A-maaottelua vuonna 1990. Myös hänen sisarensa Raili Maisonlahti on pelannut jalkapalloa maajoukkuetasolla.

## Lähteet
Sirpa Vallasvuo

**Sirpa Vallasvuo** (s. 20. helmikuuta 1960) on suomalainen jalkapalloilija. Helsingin Jalkapalloklubia edustanut Vallasvuo pelasi kymmenen A-maaottelua vuosina 1979–1982.

## Lähteet
Sukupuolentutkimuksen verkosto Hilma

**Sukupuolentutkimuksen verkosto Hilma** on kymmenen suomalaisen yliopiston yhteistyöfoorumi sukupuolentutkimuksen alueella. Hilman tavoitteena on kehittää tiedonvälitystä sekä opetus- ja tutkimusyhteistyötä yliopistojen välillä. Hilma-verkosto kunnioittaa nimellään varhaista antropologia Hilma Granqvistia. Verkosto perustettiin vuonna 2001 Helsingin yliopiston naistutkimuksen professorin Aili Nenolan aloitteesta. Sen puheenjohtajina ovat toimineet Nenolan lisäksi Kirsi Saarikangas ja Päivi Naskali.

Vuonna 2014 verkosto sai Helsingin yliopiston tasa-arvotoimikunnan jakaman Maikki Friberg -tasa-arvopalkinnon.

## Toiminta
Hilma tarjoaa verkko-opetusta, tasa-arvoon ja työelämään liittyviä kursseja sekä feministisen yliopistopedagogiikan opintoja. Tämän lisäksi se tiedottaa sukupuolentutkimuksen tieteenalalle ajankohtaisista tapahtumista ja julkaisuista.

## Jäsenyliopistot

* Helsingin yliopisto (verkoston koordinoija)
* Aalto-yliopisto
* Itä-Suomen yliopisto
* Jyväskylän yliopisto
* Lapin yliopisto
* Taideyliopisto
* Tampereen yliopisto
* Turun yliopisto
* Oulun yliopisto
* Åbo Akademi 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hilma-verkoston kotisivut
* Hilma-verkosto Facebookissa
Ray Tomlinson

**Raymond Samuel ”Ray” Tomlinson** (23. huhtikuuta 1941 Amsterdam, New York – 5. maaliskuuta 2016 Lincoln, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen ohjelmoija.

Tomlinsonia pidetään yleisesti sähköpostin keksijänä: hän kehitti internetin edeltäjä ARPANETille sähköpostiohjelman vuonna 1971. Hän lähetti maailmanhistorian ensimmäisen sähköpostiviestin – itselleen. Tomlinson keksi myös sittemmin vakiintunen tavan erottaa sähköpostiosoitteessa vastaanottajan nimi ja palveluntarjoajan nimi @-merkillä. Tomlinson kuoli 74-vuotiaana 5. maaliskuuta 2016.

## Lähteet
* Official Biography: Raymond Tomlinson Internet Hall of Fame 

### Viitteet
Bromihappo

**Bromihappo** (HBrO3) on epäorgaaninen yhdiste ja eräs bromin happihapoista. Yhdistettä voidaan käyttää hapettimena. Bromihapon suolat ovat bromaatteja.

## Ominaisuudet
Bromihappo on suhteellisen pysymätön yhdiste ja tunnetaan ainoastaan vesiliuoksena, jossa on korkeintaan 56 massaprosenttia bromihappoa. Väkevimmissä liuoksissa ja kuumennettaessa se hajoaa bromiksi, hapeksi ja vedeksi. Bromihappo on kuitenkin hieman kloorihappoa stabiilimpi yhdiste. Bromihappo ja sen suolat ovat vahvoja hapettimia ja yhdiste pelkistyy tässä reaktiossa bromidi-ioneiksi. Bromihappo kykenee hapettamaan muun muassa vetykloridin klooriksi, vetybromidin bromiksi ja vetyjodidin jodihapoksi. Bromihappo on vahva happo.

## Valmistus ja käyttö
Bromihappoa voidaan valmistaa käsittelemällä bariumbromaatin vesiliuosta rikkihapolla, jolloin veteen niukkaliukoinen bariumsulfaatti saostuu ja bromihappo jää liuokseen. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on hapettaa bromia bromihappoliuoksessa elektrolyyttisesti käyttäen elektrodeina platina- tai lyijydioksidielektrodeja. Kolmas vaihtoehto bromihapon valmistukseen on johtaa bromaattisuolan liuosta happaman ioninvaihtohartsin läpi.

Bromihappoa voidaan käyttää hapettimena valmistettaessa muun muassa väriaineita. Bromihappoa käytetään yhtenä reagenssina Belousov–Zhabotinsky-reaktiossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*PubChem: Bromic acid 
* Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Bromic acid
Hilja Heiskanen

**Hilja Heiskanen** (7. helmikuuta 1866 Joroinen – 15. maaliskuuta 1939 Joutseno) oli suomalainen Suomen Vapaakirkon lähetyssaarnaaja. Joroisissa syntynyt Heiskanen keräsi vuosien 1898 ja 1914 välisenä aikana kokoelman tiibetiläisiä, bhutanilaisia ja intialaisia esineitä, jotka hän myi Valtion historialliselle museolle (nykyisin Kansallismuseo). Heiskasen keräämä aineisto on Kulttuurien museon kokoelman tärkeä osa.

Heiskanen matkusti Skandinaavisen Allianssilähetyksen Himalajan-työkentälle vuonna 1898 ja työskenteli sen yhteydessä vuoteen 1914. Lähetyksen määränpääksi aiottuun Tiibetiin ei ollut pääsyä, joten lähetysasemia oli perustettu brittiläiseen Intiaan Himalajan etelärinteille, muun muassa Ghumin kylään lähelle Darjeelingia, Baksa Duariin Bhutanin rajalle sekä Sikkimiin. Seutu on vanhojen Tiibetin, Nepalin, Bhutanin ja Intian välisten kauppareittien risteysalue.
 
Heiskanen tuli Suomeen lomalle vuosiksi 1906−1908 ja toi mukanaan nepalilaissyntyisen kasvattityttärensä Ruthin eli Skeeta Sharman. Samalla hän hankki varoja lähetyksen toimintaan muun muassa esittelemällä seurakunnissa kentältä tuomaansa esineistöä. Ennen paluuta Intiaan hän myi kokoelmansa. Muinaistieteellisen toimikunnan (nykyisin Museovirasto) intendentti Axel Olai Heikel pyysi häntä keräämään täydentävän kokoelman, joka saatiin museolle postitse Heiskasen dokumentoimana 1911. Se sisältää lähinnä tiibetiläisiä esineitä.
 
Ensimmäisen maailmansodan kynnyksellä Heiskanen matkusti Lontooseen, jossa hän suoritti kätilökurssin. Käytyään myös Suomessa hän lähti vuonna 1916 Yhdysvaltoihin, ja matkusti sieltä myöhemmin Japanin ja Kiinan kautta takaisin Intiaan useiksi vuosiksi. Lopullisesti Heiskanen palasi kotimaahan vuonna 1930. Hän kuoli 1939 Rauhan piirisairaalassa.

## Lähteet
* Making Museum Collections: Missionary Hilja Heiskanen’s Himalayan artefacts. Pilvi Vainonen. Viitattu 7.11.2021.

## Aiheesta muualla
*Hilja Heiskanen. Kulttuurien museo.
*Maailman katolle. Viestilehti.
Erna Aaltonen

**Erna Kaarina Aaltonen** (s. 29. huhtikuuta 1951 Loimaa) on suomalainen keramiikkataiteilija, joka työskentelee Fiskarsissa. 

## Opiskelu
Aaltonen valmistui keraamikoksi Kuopion Muotoiluakatemiasta vuonna 1987. Vuonna 1986 hän oli harjoittelijana Arabian tehtaiden värilaboratoriossa. 

## Toiminta taiteilijana
Koulun jälkeen Arabian laboratorioita hoitanut insinööri Hilkka Hiltunen kutsui Aaltosen työskentelemään uuteen tuotekehityslaboratorioon. Siellä hän teki lasituksia muun muassa japanilaiselle taiteilijalle Jun Kanekolle. Hän toimi jäsenenä siinä kolmen keraamikon ryhmässä, joka käynnisti Arabian uuden Pro Arte -tuotannon työskennellen läheisessä yhteistyössä Arabian taiteilijoiden Inkeri Leivon, Heljä Liukko-Sundströmin, Heikki Orvolan ja Kati Tuominen-Niittylän kanssa. Vuosina 1988–1995 Erna Aaltonen ja Howard Smith valmistivat studio-keramiikkaa Tervakoskella Arteos-nimen alla. Ura uniikin keramiikkataiteen parissa alkoi vuonna 1995, kun hän muutti Fiskarsiin ja sai oman työpajan. Aaltosesta ja Smithistä tuli aviopari.

Aaltonen tunnetaan nauhatekniikalla käsirakennetuista pyöreistä ja plastisista ruukuista. Pelkistetyn muodon vastakohtana on rikas pinnan käsittely, joka syntyi aluksi käsin raaputtamalla. Vuonna 2001 Aaltonen kehitti oman engobe-tekniikan, jossa kerroksellinen saviliete yhdessä lasitteen kanssa muodostaa pintastruktuurin. Yksinkertaisen muodon ja epätasaisen pinnan ohella värillä on suuri rooli Aaltosen keramiikkataiteessa. Kuparioksideilla aikaansaadut erilaiset sinisen ja vihreän värit yhdessä muiden metallioksidien kanssa saavat niin valkoiset kuin mustatkin ruukut sädehtimään.

Aaltosella on ollut vuodesta 1997 tasaisesti sekä yksityis- että ryhmänäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla. Nykyisin hän on Helsinki Fat Clay -ryhmän jäsen, jonka kansainvälinen näyttelytoiminta käynnistyi vuonna 2010. Tuolloin se oli kutsuttuna Museo Internazionale delle Ceramicha -museoon (MIC) Italian Faenzassa.

Aaltonen kuuluu myös jäsenenä arvostettuun IAC:hen (International Academy of Ceramics, Geneva).

## Palkinnot
* 2014  Valtion muotoilupalkinto
* 2015  Premio Faenza 59, kunniamaininta ja kultamitali (International Ceramic Museum in Faenza, Italy)

## Lähteet
* CV Erna Aaltonen (arkistoitu versio)
* TD TaideDesign, 1/2012 artikkeli Teija Isohauta

### Viitteet

## Kirjallisuutta
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

## Aiheesta muualla
*Erna Aaltonen – Puls Contemporary Ceramics, Bryssel, Belgia 
*Erna Aaltonen – Galerie de l’Ancienne Poste, Toucy, Ranska
Nelli Palomäki

**Nelli Palomäki** (s. 1981 Forssa) on suomalainen valokuvataiteilija. Hän on kuvannut suurikokoisia, usein mustavalkoisia muotokuvia.

Palomäki opiskeli valokuvausta Turun taideakatemiassa, josta hän valmistui medianomiksi vuonna 2008. Hän valmistui vuonna 2011 maisteriksi (MA) London College of Communications -oppilaitoksesta, missä hän opiskeli Hasselblad-säätiön Victor Fellowship -apurahalla. Vuonna 2013 Palomäki valmistui taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun valokuvataiteen osastolta.

Palomäen kuvissa esiintyy usein lapsia ja nuoria..
Palomäen töitä on ollut esillä Helsingin kaupungin taidemuseossa, Bruce Silverstein Galleryssa New Yorkissa ja Tanskan kansallisessa valokuvamuseossa Kööpenhaminassa. Palomäen kuvia julkaisseet Time, British Journal of Photography ja New York Magazine. Palomäen kuvista on julkaistu myös kirjoja.

Palomäen töitä kuuluu muun muassa Moderna Museetin, Haagin valokuvataiteen museon, Hasselblad Foundationin sekä Suomen valokuvataiteen museon ja Helsingin kaupungin taidemuseon kokoelmaan.
Keväällä 2010 Palomäki saavutti toisen sijan Sony World Photography Awardsin muotokuvien sarjassa.

Palomäen puoliso on kuvataiteilija Juhana Moisander. Perhe asuu Karkkilassa.

## Lähteet
Raija-Sinikka Rantala

**Raija-Sinikka Rantala** (s. 1. kesäkuuta 1947 Kotka) on suomalainen kirjailija ja teatteriohjaaja. Hän on ollut teatterinjohtaja Lahden (1985–1990) ja Helsingin (1991–1997) kaupunginteattereissa ja koulutuskeskuksen johtaja Teatterikorkeakoulussa (1979–1983), Kansainvälisen teatteri-Instituutin taiteellinen johtaja (2006–2008) sekä hallituksen jäsen monissa teatterialan kansainvälisissä järjestöissä. Hän suoritti ohjaaja- ja dramaturgitutkinnon 1971, filoso­fian kandidaatin tutkinnon 1979 ja teat­teritaiteen lisensiaattitutkinnon 1991.

Rantala on toiminut ohjaajana useissa kaupunginteattereissa, Lilla teaternissa, Svenska Teaternissa, Koko-teatterissa, ja lahtelaisessa Teatteri Vanhassa Jukossa sekä ulkomailla muun muassa Tabakov-teatterissa ja Moskovan taiteellisessa teatterissa, Luxemburgin Théâtre des Capucins- ja Théâtre du Centaure- teattereissa, Puolassa, Perussa ja teatterialan kouluttajana Burkina Fasossa ja Norsunluurannikolla.

Kirjailijana Rantala on tehnyt kymmenittäin dramatisointeja ja julkaissut useita näytelmiä, Stanislavskin metodia esittelevän kirjan *Näyttelijä – auteur* (1988), työttömäksi jäävästä näyttelijästä kertovan tosipohjaisen romaanin *Optimisti* (2005) sekä epäonnisesta teatteriprojektista kertovan teoksen *Klovni* (2009). Vuonna 2012 Rantalalta ilmestyi trillerimäinen rakkaustarina *Miekkatanssi* ja vuonna 2015 romaani *Poliisin pojat*, joka sijoittuu Rantalan lapsuusmaisemiin 1950-luvun Kotkaan.

## Näytelmiä
**Peltovalta* (1971)
**Aimo sankari* (1998)
**Supan Tomppa*
**Optimisti* (2008)
**Ravit eli tanssi henkesi edestä* (2011)

## Ohjauksia
**Reviisori*, Helsingin Kaupunginteatteri 1992
**Niagaran ylitys*, Helsingin Kaupunginteatteri 1992
**Pohjanmaan kautta*, Helsingin Kaupunginteatteri 1993
**Huvipuisto*, Helsingin Kaupunginteatteri 1993
**Iso Vaalee*, Helsingin Kaupunginteatteri 1995
**[[West Side Story]]*, Helsingin Kaupunginteatteri 1996
**Aimo Sankari*, Kotkan kaupunginteatterin 1998
**[[Tyttö ja kuolema]]*, Teatteri Jurkka 1999
**Hello, Dolly!* Joensuun Kaupunginteatteri 1999
**Supan Tomppa*, Kotkan kaupunginteatteri 2003
**Neekeri vai koirat*, KokoTeatteri 2004
**Zorbas*, Lahden kaupunginteatteri 2004
**Rakkauden lähde*, Tampereen Työväen Teatteri 2006
**Kunnia – erotaan ystävinä?* Lahden kaupunginteatteri 2006
**Höstsonaten*, Svenska Teatern 2007
**Optimisti*, Teatteri Vanha Juko 2008
**Suruttomat*, Kotkan kaupunginteatteri 2010
**[[Ammutaanhan hevosiakin|Ampuuhan ne hevosiakin]]*, Teatteri Vanha Juko 2011

## Kirjoja
**Elämän viulut* (novelleja, 1980)
**Nimetön* (romaani 1983)
**Näyttelijä – auteur* (tietokirja, 1988)
**Optimisti* (romaani, 2005)
**Klovni* (romaani, 2009)
**Miekkatanssi* (romaani, 2012)
**Poliisin pojat* (romaani, 2015)
**Elli* (romaani, 2025)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Sirpa Kyyrönen

**Sirpa Kyyrönen** (s. 1978) on suomalainen runoilija ja monipuolinen runousaktiivi. Hän on myös Tekstin talo -kirjallisuusyhteisön puheenjohtaja. Aiemmin Kyyrönen on toiminut Poesian hallituksen puheenjohtajana. Hämeenkyröstä kotoisin oleva Kyyrönen asuu Helsingissä. Hän on toiminut pitkään runoyhdistys Nihil Interitissä, muun muassa puheenjohtajana vuosina 2009–2014. 

Kyyrönen sai vuonna 2011 Katri Vala -palkinnon esikoisteoksestaan *Naispatsaita*. Hänen kolmas kokoelmansa *Ilmajuuret* palkittiin Yleisradion Tanssiva karhu -palkinnolla 2017. Neljäs runoteos *Nimesi on Marjatta* sai Einari Vuorelan runopalkinnon 2023. Hän oli myös Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon ehdokkaana 2010 ja Einari Vuorelan runopalkinnon ehdokkaana 2017. Hän sai vuoden 2024 Eino Leinon Palkinnon.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 

## Palkinnot
* Katri Vala -palkinto 2011
* Tanssiva karhu 2017
* Einari Vuorelan runopalkinto 2023
* Eino Leinon palkinto 2024

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kaleva.fi
* Otavan kirjailijasivu
* Mikä on Poesia?
* [Runo puhuu meille: Sirpa Kyyrösen Ilmajuuret](http://www.helmet.fi/fi-FI/Tapahtumat_ja_vinkit/Vinkit/Runo_puhuu_meille_Sirpa_Kyyrosen_Ilmajuu(121391)) 
* Kirjailijan tehtävä on olla ihminen, sanoo Tanssivan karhun voittanut Sirpa Kyyrönen
* Äitiys on maailman vanhin aihe ja silti Sirpa Kyyrönen kirjoittaa siitä