open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Michel Sardou

**Michel Sardou** (s. 26. tammikuuta 1947, Pariisi) on ranskalainen laulaja ja sanoittaja, joka on hyvin suosittu erityisesti ranskalaisella kielialueella.

## Tausta
Laulajanuran lisäksi Michel Sardou on toiminut näyttelijänä niin teatterissa kuin elokuvissakin. Tässä kaikessa hän on toiminut sukunsa perinteiden mukaisesti, sillä hänen isänsä oli Fernand Sardou ja äitinsä Jackie Rollin, molemmat viihdealan ammattilaisia.

Sardou on avioitunut kolmesti:
*Françoise Pettré, tanssija. He avioituivat 1965 ja erosivat 1977. Heillä on kaksi yhteistä tytärtä: Sandrine (1970) ja Cynthia (1973).
*Elizabeth Haas (Babette). He avioituivat 1977 ja erosivat 1998. Tästä liitosta syntyi kaksi poikaa: Romain, arvostettu ja tunnustettu kirjailija (1974) ja Davy, näyttelijä (1978).
*Anne-Marie Périer, joka on näyttelijä François Périer'n tytär, valokuvaaja Jean-Marie Périer'n sisar. Hän on toiminut aiemmin päätoimittajana Elle-lehdessä. Michel ja Anne-Marie avioituivat vuonna 1999.

## Musiikki
Sardou on kuuluisa rakkauslauluistaan kuten *La Maladie d'Amour*, mutta hänen laulunsa ovat käsitelleen useita yhteiskunnan sosiaalisia ja poliittisia ongelmia, kuten naisten asemaa islamilaisessa yhteiskunnassa, katolisen papiston selibaattia. kolonialismia ja kuolemantuomiota. Usein hänen musiikkinsa on syntynyt yhteistyössä ranskalaisen Jacques Revaux'n tai italialaisen Toto Cutugnon kanssa.

Vielä tänään, yli 40 vuoden mittaisen uran tehtyään Sardou on erinomaisen suosittu Ranskassa. Tästä on osoituksena on hänen pitämänsä 18 perättäisen konsertin putki Paris-Bercy-areenalla vuonna 2001. Saliin mahtuu kerrallaan noin 17.000 kuuntelijaa. Ja vuonna 2004 hänen albuminsa *Du plaisir* kohosi heti Ranskan listan kärkeen.

## Diskografia
Osittainen
*J'habite en France 1970
*Danton 1972
*La maladie d'amour 1973
*La vieille 1976
*La java de Broadway 1977
*Je vole 1978
*Verdun 1979
*Victoria 1980
*Les lacs du Connemara 1981
*Il était là 1982
*Vladinir Ilitch 1983
*lo Domenico 1984
*Chanteur de Jazz 1985
*Musulmanes 1985
*La maladie d'amour 1988
*Le privilège 1990
*Le bac G 1992
*Selon que vous serez etc., etc. 1994
*Salut 1997
*Français 2000
*Du plaisir 2004
*Hors format 2006
* Take a closer look (2020)

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut  
* SardouForever, kokonaan Sardoulle omistetut sivut 
* Michel Sardou - fanisivusto 
* Diskografia
* Sardou -fanisivut
* Clubsardou, kokonaan Sardoulle omistetut sivut
* Vuosi tuhat, kokonaan Sardoulle omistetut sivut 
* Sardou -kokoelma
* Regards, kokonaan Sardoulle omistetut sivut
Steve Lacy

**Steven Norman ”Steve” Lackritz** eli **Lacy** (23. heinäkuuta 1934 – 4. kesäkuuta 2004) oli yhdysvaltalainen jazz-saksofonisti, joka soitti pelkästään sopraanosaksofonia.

Lacy syntyi New Yorkissa juutalaiseen sukuun. Hän vaihtoi piano-opinnot sopraanosaksofoniin kuultuaan Sidney Bechet’tä. Hän aloitti uransa dixielandin soittajana, mutta löysi jo pian avantgarden. Hän tuli tunnetuksi varsinkin Thelonious Monkin tuotantoa tulkitsemalla; usein hänen kanssaan teki tällä alueella yhteistyötä pasunisti Roswell Rudd. Hän myös sävelsi itse.

Lacy vieraili Euroopassa ensimmäistä kertaa vuonna 1965. Tuon Kööpenhaminan-matkan jälkeen hän siirtyi Italiaan, jossa hän perusti oman kvartettinsa Enrico Ravan, Johnny Dyanin ja Louis Moholon kanssa. Pikaisesti New Yorkiin palattuaan hän palasi Italiaan ja asettui vuonna 1970 Pariisiin, jossa hän eli lähes koko loppuikänsä.

1970–1990-luvuilla Steve Lacy tuli tunnetuksi varsinkin sekstettinsä kanssa tekemistään levytyksistä. Sekstettiin kuuluivat aluksi muun muassa saksofonisti Steve Potts, pianisti Bobby Few ja sellisti-laulaja Irene Aebi, ja myöhempiä jäseniä olivat muun muassa basisti Jean-Jacques Avenel ja rumpali John Betsch. Kiinnostus runouteen näkyy ajoittain myös hänen musiikissaan. Sekstettinsä ulkopuolella hän teki usein yhteistyötä pianistien Eric Watsonin ja Mal Waldronin kanssa. 

Lacy palasi Yhdysvaltoihin vuonna 2002. Hän aloitti opettamisen New England Conservatory of Musicissa, mutta sairastui elokuussa 2003 maksasyöpään, johon hän kuoli 4. kesäkuuta 2004 69 vuoden iässä. 

## Lähteet
Fats Navarro

**Theodore "Fats" Navarro** (24. syyskuuta 1923 – 6. heinäkuuta 1950) oli yhdysvaltalainen jazz-trumpetisti. Hän oli 1940-luvun bebop-tyylisen improvisaation pioneereja. 

Navarro syntyi Key Westissä, Floridassa, ja aloitti lapsena pianonsoiton. Hän asettui New Yorkiin vuonna 1946. Hänelle kuitenkin kehittyi heroiiniongelma, joka yhdistettynä tuberkuloosiin johti hänen ennenaikaiseen riutumiseensa ja kuolemaansa 26-vuotiaana.

Navarro soitti muiden muassa Charlie Parkerin, Andy Kirkin, Billy Eckstinen, Benny Goodmanin, Lionel Hamptonin, Kenny Clarken, Tadd Dameronin, Eddie ”Lockjaw” Davisin, Coleman Hawkinsin, Illinois Jacquetin, Howard McGheen ja Bud Powellin kanssa.
Horace Silver

**Horace Ward Martin Tavares Silver** (2. syyskuuta 1928 Norwalk, Connecticut, Yhdysvallat – 18. kesäkuuta 2014) oli yhdysvaltalainen jazzmusiikin pianisti ja säveltäjä.

Silverin isä oli kapverdeläinen ja muutti nimensä Silva muotoon Silver tultuaan Yhdysvaltoihin. Hänen äitinsä oli syntynyt Connecticutissa irlantilais-afrikkalaisten vanhempien perheeseen.

Silver aloitti jazzuransa soittamalla tenorisaksofonia. Hän sai vaikutteita Lester Youngilta ja myöhemmin pianistina Bud Powellilta. 

Ensilevytyksensä Silver teki Stan Getzin kanssa. Kun hän muutti New Yorkiin, hän pääsi Blue Note Recordsin vakituiseksi artistiksi 1952–1953. Silver teki yhteistyötä muun muassa Art Blakeyn kanssa ja oli hard bop -tyylin pioneereja.

## Lähteet
Herb Alpert

**Herbert ”Herb” Alpert** (s. 31. maaliskuuta 1935) on yhdysvaltalainen viihdemuusikko. Hän on saanut kahdeksan Grammy-palkintoa.

Alpert syntyi Los Angelesissa Kaliforniassa ja opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän aloitti vuonna 1957 lauluntekijänä yhteistyön Lou Adlerin kanssa. Alpertilta syntyivät muiden muassa hitit ”Baby Talk”, ”Wonderful World” ja ”Alley-Oop”. Laulusolistin uransa hän aloitti vuonna 1960 RCA Records -levymerkille. Alpert perusti vuonna 1962 Jerry Mossin kanssa A&M Records -levy-yhtiön. Hän on toiminut myös levyjen tuottajana. 

Alpert ja Moss perustivat kumpikin 100 dollarin sijoituksella Carnival Recordsin ja saivat menestyivät paikallisesti kappaleella "Tell It to the Birds", joka oli Alpertin balladi ja joka julkaistiin hänen parivuotiaan poikansa nimellä Dore Alpert. Saatuaan tietää, että oli toinenkin Carnival-niminen yritys Alpert ja Moss ottivat yrityksensä uudeksi nimeksi sukunimiensä alkukirjaimien mukaan A&M. He toimivat Herb Alpertin autotallissa sijaitsevassa toimistossa ja suunnittelivat tunnusomaisen logon, jonka alaosassa on trumpetti. 

Alpert teki yhteistyötä vuonna 1969 hajonneen latinovaikutteisen The Tijuana Brass -yhtyeen kanssa. Hänellä on kuitenkin myös sooloura, joka on tuottanut muun muassa instrumentaalikappaleen ”Rise” (1979). 

Alpertin viimeisin uutta materiaalia sisältävä albumi *I Feel You* ilmestyi vuonna 2011 yhteistyönä Lani Hallin kanssa. Herb Alpertilla on tähti Hollywood Walk of Famella ja jäsenyys Rock and Roll Hall of Famessa. 

## Diskografia
Alpert levytti vuosikymmenten ajan A&M Records -levymerkille, jonka hän itse perusti yhdessä Jerry Mossin kanssa.

* 1964 *South of the Border* Shout! Factory
* 1966 *Tijuana Brass* A&M
* 1974 *You Smile, the Song Begins* A&M
* 1975 *Coney Island* A&M
* 1976 *Just You and Me* A&M
* 1978 *Herb Alpert/Hugh Masekela* A&M
* 1979 *Rise* A&M
* 1980 *Beyond* A&M
* 1981 *Magic Man* A&M
* 1982 *Fandango* Shout! Factory
* 1983 *Blow Your Own Horn* A&M
* 1984 *Bullish* A&M
* 1985 *Wild Romance* A&M
* 1987 *Keep Your Eye on Me* A&M
* 1988 *Under a Spanish Moon* A&M
* 1989 *My Abstract Heart* A&M
* 1991 *North on South St.* A&M
* 1992 *Midnight Sun* A&M
* 1996 *Second Wind* Almo Sounds
* 1997 *Passion Dance* Almo Sounds
* 1999 *Colors* Almo Sounds
* 2009 *Anything Goes* Concord Jazz
* 2011 *I Feel You* Concord / Concord Jazz

## Lähteet
Rita Coolidge

**Rita Coolidge** (s. 1. toukokuuta 1944 Lafayette, Tennessee) on Grammy-palkittu yhdysvaltalainen laulaja.

Coolidge syntyi Tennesseen osavaltion Lafayettessa cherokeesukuisen baptistipapin tyttärenä. Hän aloitti muusikonuransa Delaney & Bonnien yhtyeessä sekä taustalaulajana muiden muassa Joe Cockerille, Eric Claptonille ja Leon Russellille. Hän oli vuosina 1973–1980 naimisissa countrytähti Kris Kristoffersonin kanssa. Hän on levyttänyt mm. A&M Recordsille.

Coolidgen tunnetuimpia levytyksiä ovat hitit ”(Your Love Has Lifted Me) Higher and Higher”, ”We’re All Alone”, ”One Fine Day”, ”I Don’t Want to Talk About It”, ”The Way You Do the Things You Do” ja ”I'd Rather Leave While I'm in Love”.

Rita Coolidge lauloi vuonna 1983 James Bond -elokuvan *[[Octopussy – mustekala]]* tunnuslaulun ”All Time High”. Samana vuonna häneltä mm. ilmestyi single *[[I’ll Never Let You Go]]* samannimiseltä albumilta.

1990-luvun loppupuolella Coolidge perusti Walela-nimisen lauluyhtyeen sisarensa Priscilla Coolidgen ja tämän tyttären Laura Satterfieldin kanssa.

## Albumeja
**Rita Coolidge* (1971)
**Lady’s Not for Sale* (1972)
**Cherokee* (1995)
**Out of the Blues* (1996)
**Thinkin' About You* (1998)
### Walelan jäsenenä
**Unbearable Love* (2000)
### Muiden levyillä
* Joe Cocker: *Mad Dogs and Englishmen* (1970)
* Aaron Neville: *[[Warm Your Heart]]* (1991)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Tatjana von Rippas

**Tatjana von Rippas** (3. toukokuuta 1882 Pietari – 14. syyskuuta 1964) oli Venäjältä Pietarista lähtöisin oleva viulunsoiton opettaja Suomessa. Hän opiskeli Pietarin konservatoriossa Leopold Auerin johdolla. Myöhemmin von Rippas opetti viipurilaislähtöisessä Päijät-Hämeen musiikkiopistossa Lahdessa.

Von Rippakselle myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 1952.

## Lähteet
Gerda Qvist

**Gerda Qvist** (14. elokuuta 1883 Helsinki – 5. syyskuuta 1957) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hän oli ensimmäisiä suomalaisia naiskuvanveistäjiä ja suomalaisen mitalitaiteen uranuurtaja.
Qvist on suunnitellut muun muassa Helsingissä Hietarannassa olevan aurinkokellon (1931).

## Elämä ja ura
Qvistin vanhemmat olivat Helsingin polyteknillisen opiston johtaja, valtioneuvos Ernst Edvard Qvist ja Anna Franciska Theodora o.s. Snellman. Tytön haaveet pianistinurasta kariutuivat hänen 17-vuotiaana saamaansa vakavaan kuulovammaan.

Qvist opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1902–1903, jossa hänen opettajinaan olivat C. E. Sjöstrand ja Felix Nylund. Hänellä oli kuvataideopettajan pätevyys. Tulevan uran kannalta ratkaisevaa olivat oppivuodet Tukholmassa mitalinkaivertaja, professori Erik Lindbergin opissa. Tällöin hän löysi oman tyylinsä ja erikoistui mitalitaiteeseen. Kotimaisiin yhteisnäyttelyihin hän osallistui vuodesta 1908 alkaen.

Qvist oli 1900-luvun alkupuolella Suomen merkittävimpiä mitalitaiteilijoita Gunnar Finnen ja Wäinö Aaltosen ohella.
Qvist erikoistui mitaleihin vuodesta 1908 alkaen. Vuosina 1917–1950 hän suunnitteli kaikkiaan 150 mitalia, muun muassa Jean Sibeliuksen, Henrik Gabriel Porthanin, Sophie Mannerheimin muistomitalin, mitalin Svenska Litteratursällskapetille sekä Fiskarsin, Nokian, Enso-Gutzeitin teollisuuslaitoksille. Onnistuneina pidetään hänen Jean Sibelius -mitaliaan vuodelta 1923 ja Emil Wikström -mitalia (1920) voimakkaaan plastisuutensa ansiosta. Qvistin mitalit olivat usein valettuja ja symboliikaltaan niukan kiteytettyjä.

Qvistille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1953, ja vuoden 1937 Budapestin mitalitaiteen näyttelyssä hän sai kultamitalin. Mitalitaiteen Madridin-näyttelystä 1951 hän sai pronssia.

## Mitaleja
* Arvo Ylppö -mitali
* Jean Sibelius 1923
* Henrik Gabriel Porthan
* Sophie Mannerheim
* Ruotsalaisen kirjallisuusen seura
* Emil Wikström 1920
* Fredrika Runeberg
Lähde:

## Kuvia teoksista


Fredrika Runeberg. Medal by Gerda Qvist, 1875, Society of Swedish Literature in Finland, Runebergbibliotekets bildsamling, slsa1160 595.jpg|Fredrika Runeberg -mitali.
Tiedosto:Aurinkokello by Gerda Qvist 1.JPG|*Aurinkokello*, 1931, Helsinki.
Tiedosto:Aurinkokello by Gerda Qvist 2.JPG|*Aurinkokello*, 1931, Helsinki.
Tiedosto:Edelfeltin muistokivi by Gerda Qvist and Erkki Pitkäpaasi.JPG|*Edelfeltin muistokivi*, 1954, Ruokolahden kirkko.
Jarl Eklund ja Gerda Qvist Villateollisuuden muistomerkki 1956.jpg|Ossian Donnerin profiilikuva, Villateollisuuden muistomerkki, Donnerinpuisto Hyvinkää.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Enrico Rava

**Enrico Rava** (20. elokuuta 1939) on italialainen jazztrumpetisti. 

Rava syntyi Triestessä ja soitti 1960-luvulla Gato Barbierin ja Steve Lacyn yhtyeissä. Vuonna 1969 hän lähti New Yorkiin. Rava on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Carla Bleyn, Jeanne Leen, Paul Motianin, Lee Konitzin, Roswell Ruddin, Pat Methenyn, Michel Petruccianin, John Abercrombien, Joe Hendersonin, Richard Gallianon, Miroslav Vitoušin, Andrea Centazzon, Joe Lovanon, Gil Evansin ja Cecil Taylorin kanssa.

Rava levytti neljän CD-levyn sarjan trumpetisti Paolo Fresun kanssa. Hän perusti vuonna 2001 uuden kvintetin pianisti Stefano Bollanin kanssa ja voitti vuonna 2002 tanskalaisen Jazzpar-palkinnon.

## Lähteet
Louis Moholo

**Louis Tebugo Moholo** (10. maaliskuuta 1940 – 13. kesäkuuta  2025) oli eteläafrikkalainen jazzrumpali. Hän syntyi Kapkaupungissa ja muutti vuonna 1964 The Blue Notes -yhtyeensä kanssa Eurooppaan.

Moholo asettui Lontooseen ja oli siellä Brotherhood of Breath -yhtyeen jäsen jo vanhan yhteistyökumppaninsa Chris McGregorin kanssa. Hän kuului myös Assagai-nimiseen afrorock-yhtyeeseen.

Moholo on myöhemmin soittanut muun muassa Derek Baileyn, Steve Lacyn, Evan Parkerin, Enrico Ravan, Roswell Ruddin, Irène Schweizerin, Cecil Taylorin, John Tchicain, Archie Sheppin, Peter Brötzmannin, Keith Tippettin, Elton Deanin ja Harry Millerin kanssa. 

Moholo palasi syyskuussa 2005 Etelä-Afrikkaan, jossa hän esiintyi Johannesburgin elektronisen musiikin UNYAZI-festivaalilla George Lewisin kanssa. 

## Lähteet
James Last

**Hans (James) Last** (17. huhtikuuta 1929 Bremen, Saksa – 9. kesäkuuta 2015 Florida, Yhdysvallat) oli saksalainen säveltäjä ja big band -johtaja.

Last syntyi Bremenissä ja aloitti lapsena pianonsoiton, mutta siirtyi bassoon. Hänen ensimmäinen albuminsa, *Non-Stop Dancing*, on vuodelta 1965.

Lastista tuli lukuisilla levytyksillään viihdemusiikin suurimpia kansainvälisiä tähtiä. Viimeisinä vuosinansa hän jakoi aikansa synnyinmaansa, Saksan, ja Floridan välillä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*James Lastin fanisivu
Michael Atiyah

**Michael Francis Atiyah** (22. huhtikuuta 1929 – 11. tammikuuta 2019) oli brittiläinen matemaatikko. Hänet tunnettiin varsinkin hänen merkittävästä työstään geometrian alalla.

Atiyah syntyi Lontoossa skotlantilaisen ja libanonilaisen pojaksi. Hän kasvoi pääosin Kairossa ja Sudanissa. Atiyahin–Singerin indeksilause on nimetty hänen ja Isadore Singerin mukaan. Atiyahille myönnettiin vuonna 1966 Fieldsin mitali. 

Atiyahista tuli *Sir* vuonna 1983, ja hänestä tehtiin Ansioritarikunnan jäsen 1992. Hän sai vuonna 1988 Copleyn mitalin, toimi vuosina 1974–1976 Lontoon matemaattisen seuran puheenjohtajana ja vuosina 1990–1995 Royal Societyn puheenjohtajana. Hänelle ja Isadore Singerille myönnettiin vuonna 2004 Abelin palkinto.

Atiyah johti vuosina 1990–1997 Cambridgen Trinity Collegea ja vuosina 1995–2005 Leicesterin yliopistoa. Hän oli Edinburghin yliopiston kunniaprofessori ja Venäjän tiedeakatemian ulkomaalaisjäsen sekä vuosina 2005–2008 Edinburghin Royal Societyn puheenjohtaja. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Isadore Singer

**Isadore Manuel Singer** (3. toukokuuta 1924 Detroit, Michigan, Yhdysvallat – 11. helmikuuta 2021 Boxborough, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen matemaatikko. 

Singer syntyi Detroitissa ja valmistui vuonna 1944 Michiganin yliopistosta. Sen jälkeen hänen jatko-opintonsa pysähtyivät, sillä hän palveli kolmen vuoden ajan Yhdysvaltain maavoimissa. Maisteriksi Singer valmistui Chicagon yliopistosta vuonna 1948 ja tohtoriksi vuonna 1950.

Singer opetti vuodet 1950–1952 Massachusetts Institute of Technologyssä ja sen jälkeen lyhyesti Kalifornian Los Angelesin yliopistossa, Columbian yliopistossa ja Institute for Advanced Studyssä. Singer palasi MIT:hen vuonna 1954, kun hän sai sieltä paikan professorina. Vuosina 1979–1983 Singer toimi professorina Berkeleyn yliopistossa ja vuodesta 1983 jälleen MIT:ssä. Hänet valittiin vuonna 1987 MIT:n niin sanotuksi instituuttiprofessoriksi.

Singer todisti 1962 Michael Atiyahin kanssa Atiyahin–Singerin indeksilauseen, joka on yksi 1900-luvun merkittävimpiä matemaattisia löydöksiä. Se yhdistää laajasti monia matematiikan osa-alueita analyysistä, differentiaaligeometriaan ja topologiaan. Indeksilauseesta Singer ja Atiyah palkittiin vuonna 2004 Abelin palkinnolla.

Atiyahin–Singerin indeksilauseen lisäksi Singer vaikutti geometriassa, analyysissä, matemaattisessa fysiikassa ja pedagogiikassa. Lisäksi hänen teostansa *Differential Geometry: Lectures* (1962) pidetään klassikkona. Hän oli National Academy of Sciencesin ja American Academy of Arts and Sciencesin jäsen. National Medal of Sciencen hän sai 1983.

## Lähteet
Piotr Klimczak

**Piotr Klimczak** (s. 18. tammikuuta 1980 Nowy Sącz) on puolalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin juoksu.

Klimczak sijoittui vuoden 2004 Euroopan cupissa neljänneksi 400 metrillä ajalla 46,04. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Ateenan olympialaisissa alkuerissä. Vuoden 2005 Euroopan cupissa hän juoksi kuudenneksi. Klimczak oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 mukana Puolan joukkueessa, joka voitti MM-hopeaa 4 x 400 metrin viestissä.

Universiadeissa Klimczak voitti kultaa vuonna 2005 4x400 metrin viestistä ja hopeaa vuonna 2007 400 metriltä.

Klimczak karsiutui 400 metrin välierissä sekä Torinon sisäratojen EM-kisoissa 2009 että Barcelonan EM-kisoissa 2010.

## Ennätykset
* 200 metrin juoksu: 21,06 (2006)
* 400 metrin juoksu: 45,60 (2005)

## Lähteet
Debbie Dunn

**Debbie Dunn** (s. 26. maaliskuuta 1978) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.

Jamaikalaissyntyinen Dunn sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 6. huhtikuuta 2004. Hän oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestijuoksussa MM-hopeaa. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän juoksi avausosuuden Yhdysvaltain 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestin voittaneessa joukkueessa. 400 metrin kilpailussa hän sijoittui kuudenneksi.

Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 hän voitti kultaa sekä henkilökohtaisella 400 metrillä että 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestissä.

24. kesäkuuta 2012 Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa Dunn antoi dopingnäytteen jossa oli merkkejä anabolisten steroidien käytöstä. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon.

## Henkilökohtaiset ennätykset
:Lähde: IAAF
;Ulkoradat
* 200 metrin juoksu: 22,73 (2009)
* 400 metrin juoksu: 49,64 (2010)

;Sisäradat
* 200 metrin juoksu: 23,22 (2000)
* 400 metrin juoksu: 50,86 (2010)

## Lähteet
Rafał Wieruszewski

**Rafał Wieruszewski** (s. 24. helmikuuta 1981) on puolalainen pikajuoksija,   jonka päämatka on 400 metrin juoksu.

Wieruszewski sijoittui 2000 Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa kahdeksanneksi 400 metrillä ajalla 46,37. Seuraavana vuonna hän voitti pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa. Edmontonin MM-kilpailuissa hän juoksi pitkässä viestissä Puolan joukkueessa, joka nousi pronssille Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen. Vuonna 2002 hän voitti Puolan alle 23-vuotiaiden mestaruuden. Vuonna 2003 hän voitti Puolan sisä- ja ulkoratojen mestaruuden sekä sijoittui Puolan alle 23-vuotiaiden mestaruuskisoissa toiseksi 400 metrillä ja kolmanneksi 200 metrin juoksussa. Birminghamin MM-hallikilpailuissa hän juoksi 4 × 400 metrin viestijuoksussa alun perin neljänneksi sijoittuneessa Puolan joukkueessa. Myöhemmin joukkue nousi kuitenkin Jerome Youngin ja Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen kolmanneksi. Samana vuonna hän juoksi viidenneksi Euroopan cupissa ajalla 45,62 ja kolmanneksi Universiadeissa. Wieruszewski oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 mukana Puolan joukkueessa, joka voitti MM-hopeaa 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestijuoksussa. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Göteborgin EM-kisoissa seitsemänneksi 400 metrillä ja oli samoissa kisoissa mukana voittamassa pitkässä viestissä EM-pronssia. Osakan MM-kisoissa 2007 hän karsiutui alkuerissä. Pitkässä viestissä hän juoksi alkuerässä Puolan joukkueessa ja saavutti pronssia joukkueen juostessa toisella kokoonpanolla kolmanneksi loppukilpailussa.

## Ennätykset
* 200 metrin juoksu: 21,06 (2002)
* 400 metrin juoksu: 45,56 (2006)

## Lähteet
Tiffany Williams

**Tiffany Williams** (o.s. **Ross**, s. 5. helmikuuta 1983 Miami, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, jonka päämatka on 400 metrin aitajuoksu.

Williams voitti 2002 Yhdysvaltain nuorten mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa. Samana vuonna Kingstonin nuorten MM-kisoissa hän karsiutui 100 metrin aitojen alkuerissä ajalla 13,78 ja sijoittui 400 metrin aidoissa neljänneksi ajalla 56,52. Hän oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa MM-hopeaa. Hän juoksi myöhemmin samana vuonna toiseksi  400 metrin aidoissa ajalla 54,22. Seuraavana vuonna hän sijoittui Osakan MM-kisoissa 400 metrin aidoissa seitsemänneksi ja  viidenneksi.

Williams voitti Yhdysvaltojen olympiakarsinnan 400&nbsp;metrin aitajuoksussa 2008. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui kahdeksanneksi ja myöhemmin samana vuonna  kolmanneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän oli 400&nbsp;metrin aitajuoksussa viides ajalla 53,83.

## Ennätykset
* 400 metrin juoksu: 52,45 (2006)
* 100 metrin aitajuoksu: 12,99 (2005)
* 400 metrin aitajuoksu: 53,28 (2007)

## Lähteet
Valehtelijoiden klubi

**Valehtelijoiden klubi** on suomalainen Mainostelevision tuottama viihdeohjelma, jota esitettiin vuosina 1981–1983. Ohjelman käsikirjoittivat Pertti Reponen ja Heikki Kinnunen. Ohjelma perustuu Yhdysvalloissa 1970-luvulla aloittaneeseen *The Liar’s Club* -sarjaan.

Ohjelmassa olivat alusta alkaen mukana näyttelijät Leo Lastumäki (jäsen K), Aake Kalliala (jäsen R), Maija-Leena Soinne (jäsen F) sekä Olavi Ahonen (jäsen Z), joista viimeksi mainittu esitti vankia. Mukana hänellä oli poliisiasuinen vartija.

Kilpailussa esiteltiin outoja esineitä, joiden merkitykselle ja käytölle edellä mainitut henkilöt keksivät selityksiä. Heistä yksi puhui totta ja muut valehtelivat. Mukana olleen kilpailijan tehtävänä oli sanoa, kuka puhuu totta. Kilpailun juontajana toimi steppaileva Helge ”Heguli” Herala. Hänellä oli apunaan ”sihteerikkö”, jota esitti Marita Jyrkinen. Pöydän yläpuolella roikkui narulla pyykkipoikien pitelemänä 50 markan seteleitä (nykyrahassa vajaa 20 €), joita Heguli jakoi kilpailijoille melko mielivaltaisesti. Lisäksi ohjelmassa esitettiin valehtelu-aiheisia sketsejä. Ohjelma sai kunniamaininta-Venlan vuonna 1982.

Olavi Ahosen esittämä hahmo sai vuonna 1984 lyhytikäisen oman spin off -sarjan *[[Ollin koppivuodet]]*.

Kahdeksan jaksoa sarjasta esitettiin uusintana lauantaisin 10. toukokuuta – 7. kesäkuuta 1997 ja 21. kesäkuuta – 5. heinäkuuta 1997 klo 19.30–20.00 MTV3-kanavalla. Jaksoja oli lyhennetty uusintaa varten.

Ohjelman formaatti herätettiin henkiin vuonna 2013, kun MTV3 alkoi esittää siihen perustuvaa *[[Totuuden torvet]]* -nimistä ohjelmaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Helge Herala ja Eino Grön Valehtelijoiden klubissa Katsomo.fi
* Leo Lastumäki ja Helge Herala Valehtelijoiden klubissa  Katsomo.fi
Michele Didoni

**Michele Didoni** (s. 7. maaliskuuta 1974 Milano, Italia) on italialainen kilpakävelijä. Hänen päämatkansa urallaan oli 20 kilometriä.

Didoni voitti 20 kilometrin maailmanmestaruuden Göteborgin MM-kilpailuissa 1995. Michele Didoni on 178 senttimetriä pitkä.

## Saavutukset

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 3&nbsp;000 metrin kävely: 11.24,53 (1997)
* 5&nbsp;000 metrin kävely: 19.48,02 (1996)
* 10&nbsp;000 metrin kävely: 38.48,01 (1995)
* 10 kilometrin kävely: 42.02 (2004)
* 20&nbsp;000 metrin kävely: 1.21.56,0 (1997)
* 20 kilometrin kävely: 1.19.59 (1995)
* 30 kilometrin kävely: 2.10.09 (2002)
* 50 kilometrin kävely: 3.51.53 (1998)

## Lähteet
*
Charlie Simmer

**Charles Simmer** (s. 20. maaliskuuta 1954, Terrace Bay, Ontario, Kanada) on pelaajauransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä National Hockey Leaguessa vuodesta 1974 vuoteen 1988. Kaikkiaan ylivoimapelin taitajana tunnettu Simmer keräsi NHL:ssä 711 tehopistettä (342 maalia ja 369 syöttöä) 712 runkosarjan ottelussa. Hän tuli maineikkaaksi etenkin Los Angeles Kingsin vahvan ykkösketjun laitahyökkääjänä: sen keskushyökkääjä oli Marcel Dionne.

## Saavutuksia
* NHL:n paras maalintekijä 1980 (yhdessä Danny Garen ja Blaine Stoughtonin kanssa)
*  1980 ja 1981
* Bill Masterton Trophy 1986 urheilullisuudesta
Fredrika Dorotea

**Fredrika Dorotea Vilhelmina** (12. maaliskuuta 1781 Karlsruhe – 25. syyskuuta 1825 Lausanne, Sveitsi) oli Ruotsin kuningatar vuosina 1797–1809. Hän oli Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolfin puoliso. 

## Suku
Hänen vanhempansa olivat Badenin rajakreivi Karl Ludwig (1755–1801) ja rajakreivitär, prinsessa Amalie von Hessen-Darmstadt (1754–1832). Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista vanhempi sisar oli Venäjän keisarinna Elisabet Aleksejevna. 

Fredrika kasvoi läheisessä ja lämpimässä perheympäristössä. Hän sai huolellisen koulutuksen Badenin hovissa. Hän puhui ja kirjoitti sekä ranskaa että saksaa; opiskeli historiaa, maantiedettä, filosofiaa sekä ranskalaista ja saksalaista kirjallisuutta. Badenin ja Ranskan läheisyyden ansiosta hän tunsi hyvin ranskalaisen kulttuurin ja kaikki sen hienoudet, kuten aikakauden tapana oli. Koska hänen isoisänsä Badenin rajakreivi Karl Fredrik ei ollut rikas, perhe eli kuninkaallisiksi varsin vaatimattomasti. 

## Avioliitto ja jälkeläiset
Fredrika Doroteasta tuli Ruotsin kuningatar vuonna 1797 hänen avioiduttuaan kuningas Kustaa IV Aadolfin kanssa. 

Heille syntyi viisi lasta:

* Kruununprinssi Gustav, vuoden 1809 jälkeen tunnettu Gustaf Gustafssonina, Vasan prinssi (9. marraskuuta 1799–1877). Hän palveli upseerina Itävallan Habsburgien palveluksessa. Puolisonsa Badenin prinsessa Louise Amalien kanssa heille syntyi poika, joka kuoli sylilapsena ja tytär Caroline, joka avioitui, Saksin kuningas Albert I:n kanssa, liitto oli lapseton.
* Prinsessa Sofia Wilhelmina (21. toukokuuta 1801–1865), avioitui Badenin suurherttua Leopoldin kanssa; heidän tyttärensä oli suuriruhtinatar Olga Fjodorovna, heidän poikansa oli suurherttua Fredrik I, jonka tytär Badenin prinsessa Viktoria avioitui Ruotsin Bernadotte-sukuisen kuningas Kustaa V:n kanssa.
* Prinssi Carl Gustaf, Suomen suuriruhtinas (2. joulukuuta 1802 – 10. syyskuuta 1805), kuoli alle 3-vuotiaana
* Prinsessa Amalia Maria Charlotta (22. helmikuuta 1805 – 31. elokuuta 1853), pysyi naimattomana, ei jälkeläisiä
* Prinsessa Cecilia (22. kesäkuuta 1807 – 1844), avioitui Oldenburgin suurherttua Paul Friedrich Augustin kanssa, ja heillä oli jälkeläisiä

Vanhin poika Kustaa, Vaasan prinssi (1799–1877) loi menestyksekkään sotilasuran Itävallan armeijassa. Hän piti isänsä kuoleman jälkeen itseään Ruotsin laillisena hallitsijana, mutta ei koskaan ryhtynyt konkreettisiin toimiin syrjäyttääkseen Ruotsia Kaarle XIII:n jälkeen hallinneen Bernadotten hallitsijasuvun. 

Kuningattaren mukaan nimettiin kolme kuntaa Pohjois-Ruotsissa: Fredrika, Dorotea ja Vilhelmina.

## Maanpako
Ruotsin hävittyä Suomen Venäjälle Suomen sodassa vuonna 1809 Kustaa IV Aadolf syöstiin vallasta ja perhe pakotettiin poistumaan maasta. Perhe asettui Fredrika Dorotean kotiseudulle Badeniin. Vuonna 1812 pari erosi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Larry Shaw

**Larry Shaw** on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisio-ohjaaja. Vuodesta 2004 hän on ohjannut ja tuottanut ABC:n televisiosarjaa *[[Täydelliset naiset]]*.

Hänen aiempia ohjaustöitään ovat olleet sarjat *[[21 Jump Street]]*, *[[Star Trek: The Next Generation]]*, *[[Salaiset kansiot]]*, *Parker Lewis Can't Lose* ja *[[Lizzie McGuire]]*. Lisäksi Shaw tuotti ja ohjasi sarjaa *[[Stingray]]* 1980-luvulla. Hän oli myös tuottajana sarjassa *Hunter*, jota esitettiin vuosina 1984–1991.

## Aiheesta muualla
*
Jean Ferrat

**Jean Ferrat**, oik. **Jean Tenenbaum** (20. joulukuuta 1930 Vaucresson, Hauts-de-Seine, Ranska – 13. maaliskuuta 2010 Aubenas, Ranska) oli ranskalainen sanoittaja, muusikko ja laulaja.

## Elämäkerta
Jean Tenenbaun syntyi vaatimattoman juutalaisperheen neljäntenä lapsena, ja perhe muutti hänen varhaislapsuutensa aikana, vuonna 1935, Versailles'n kaupunkiin, jossa hän kävi Jules Ferrylle nimetyn peruskoulun. Hänen isänsä joutui saksalaisten natsien käsiin ja kuoli Auschwitzin keskitysleirillä. Näiden tapahtumien yhteydessä hänen täytyi luopua lukio-opiskelusta ja hankkia töitä, jotta saattoi auttaa perheen toimeentulossa. Kuitenkin jo nuorena hän oli erittäin kiinnostunut musiikista ja teatterista. 

1950-luvun alkupuolella hän aloitti toiminnan teatteriryhmässä, sävelsi muutaman kappaleen ja soitti kitaraa jazz-orkesterissa. Vuonna 1956 hän sävelsi ranskalaisen kirjailijan Louis Aragonin runon *Les yeux d'Elsa*. Tuolloin suurta suosiota Ranskassa nauttinut laulaja André Claceau esitti ja tulkitsi sävelletyn runon ja toi esityksellään jonkinmoista kuuluisuutta myös Jean Ferrat'lle. Tämä johti puolestaan sopimukseen pariisilaisen kabareen, La Colomben kanssa.

Jean Ferrat'n ensimmäinen 45-kierroksinen levytys ilmestyi vuonna 1958, mutta sekään ei saavuttanut suurta menestystä. Nuori laulaja Christine Sèvres kuitenkin levytti Ferrat'n lauluja, ja seurauksena oli avioliitto. Vuonna 1959 Ferrat tapasi Gérard Meysin, josta tuli hänen kustantajansa sekä ystävänsä. Tämä antoi vauhtia hänen uralleen, ja seuraavana vuonna hän solmi levytyssopimuksen Decca-yhtiön kanssa. Tästä oli seurauksena toinen 45-kierroksinen äänilevy *Ma Môme*, josta tuli ensimmäinen suurmenestys, ja sitä soitettiin runsaasti myös radiossa.

Ensimmäinen 33-kierroksinen levytys Jean Ferrat'lta ilmestyi 1961, ja siitä hän sai SACEM:in (musiikintekijöiden yhdistyksen) tunnustuspalkinnon. Ferrat'n uraa sävyttivät useat vaikeudet sensuurin kanssa. Hän kirjoitti itse myös runoja ja sävelsi ystäviensä tekemisiä sanoituksia.

Jean Ferrat on valmistunut CNAM:sta.

## Diskografia
* *Deux enfants au soleil* (1961)
* *Nuit et brouillard* (1963)
* *La Montagne* (1964)
* *Potemkine* (1965)
* *Maria* (1966)
* *À Santiago* (1967)
* *Ma France* (1969) 
* *Camarade* (1970)
* *La Commune* (1971)
* *Ferrat chante Aragon* (1971, myyty yli 2 000 000 kappaletta)
* *À moi l'Afrique* (1972)
* *La femme est l'avenir de l'homme* (1975, myyty yli 500 000 kappaletta)
* *Les Instants volés* (1979)
* *Ferrat 80* (1980)
* *Je ne suis qu'un cri* (1985)
* *Dans la jungle ou dans le zoo* (1991)
* *Ferrat 95* (1995)
* *Ferrat en scène* (2002)

## Aiheesta muualla
* Viralliset nettisivut 
* Fanisivut
Gunnar Klettenberg

**Gunnar Klettenberg** (s. 27. lokakuuta 1967 Viljandi, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen esteratsastaja, Viron menestyneimpiä. Klettenberg on voittanut maailmancupin osakilpailuja. Vuonna 2006 hän sijoittui cupissa kolmanneksi. Hän on koulutukseltaan eläinlääkäri ja valmentaa myös esteratsastuksessa kilpailevaa tytärtään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivut
* Vanhat kotisivut 8.1.2006 (Archive.org)
Luettelo Itävallan rautatieyhtiöistä

* Österreichische Bundesbahnen (ÖBB)
** ÖBB-Infrastruktur Betrieb AG
** Rail Cargo Austria
* Achenseebahn AG
* Cargo Center Graz Betriebsges mbH & Co KG
* CargoServ
* City Air Terminal BetriebsgmbH (CAT)
* Graz-Köflacher Bahn und Busbetrieb GmbH (GKB)
* Insbrucker Verkehrsbetriebe (IVB)
* Lavamünder Bahn Betriebs Ges mbH
* Linzer Lokalbahn (LLB)
* Logistik- und Transport GmbH (LTE)
* Lokalbahn Lambach-Vorchdorf-Eggenberg AG
* Lokalbahn Gmunden-Vorchdorf AG
* Lokalbahn Mixnitz-Sankt Erhard AG
* Lokalbahn Payerbach-Hirschwang Ges.mbH
* Lokalbahn Vöcklamarkt-Attersee AG
* Montafonerbahn AG (MBS)
* NÖSBB - Niederösterreichische Schneebergbahn GmbH
* Raab-Ödenburg-Ebenfurther Eisenbahn AG
* Rail Transport Service GmbH (RTS)
* Salzburg AG Salzburger Lokalbahn
* Salzburger Verkehrsbetriebe (SVB)
* SETG - Salzburger Eisenbahn Transport Logistik GmbH
* Steiermärkische Landesbahnen (StLB)
* Steiermarkbahn - Transport und Logistik GmbH
* Stern & Hafferl Verkehrsgesellschaft mbH
* Stubaitalbahn - Innsbrucker Verkehrsbetriebe und Stubaitalbahn GmbH
* Südburgenländische Regionalbahn GmbH (SRB)
* Tauern Touristik GmbH
* TX Logistik GmbH
* Walser Eisenbahn GmbH
* AG der Wiener Lokalbahnen (WLB) (Badner Bahn)
* Zillertaler Verkehrsbetriebe AG

## Itävallan valtionrautateiden historialliset nimet
* Kaiserlich-königliche österreichische Staatsbahnen (kkStB) 1. heinäkuuta 1884-
* Deutschösterreichische Staatsbahnen (DÖStB) 12. marraskuuta 1918–20. lokakuuta 1919
* Österreichische Staatseisenbahn (ÖStB) 21. lokakuuta 1919–31. maaliskuuta 1938
* Bundesbahnen Österreichs (BBÖ) 1. huhtikuuta 1921–17. maaliskuuta 1938
* Deutsche Reichsbahn (DRB) 18. maaliskuuta 1938–8. toukokuuta 1945
* Österreichische Staatseisenbahn (ÖStB) 27. huhtikuuta 1945–4. elokuuta 1947
* Österreichische Bundesbahnen (ÖBB) 5. elokuuta 1947-
Abdon Pamich

**Abdon Pamich** (s. 3. lokakuuta 1933 Fiume, Jugoslavia) on italialainen kilpakävelijä, jonka päämatkana oli 50&nbsp;kilometriä.

Abdon Pamich on olympiavoittaja vuodelta 1964. Lisäksi hän saavutti olympiapronssia vuonna 1960. Euroopan-mestaruudet Pamich voitti vuosina 1962 ja 1966. EM-hopeaa hän saavutti vuonna 1958.

Pamich on voittanut eniten kävelyn Italian-mestaruuksia. Hän voitti 10&nbsp;kilometrin mestaruuden 13 kertaa (1956, 1958–1969), 20&nbsp;kilometrin mestaruuden 13 kertaa (1958–1969, 1971) sekä 50&nbsp;kilometrin mestaruuden 14 kertaa (1955–1968).

## Saavutukset

## Lähteet
* Abdon Pamich sporting-heroes sivustolla.
*
Santillana

**Santillana** voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

* Santillanan markiisi Íñigo López de Mendoza, kastilialainen runoilija
* Santillana, espanjalainen jalkapalloilija
* Santillana del Mar, kunta Espanjan Kantabriassa
* Luis Miguel Santillana, espanjalainen koripalloilija.
Santillana (jalkapalloilija)

**Carlos Alonso González** eli **Santillana** (s. 23. elokuuta 1952 Santillana del Mar, Santanderin maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija. Hän on Real Madridin kaikkien aikojen kolmanneksi paras maalintekijä ja toiseksi eniten otteluita pelannut pelaaja Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa. Hänet tunnettiin etenkin hyvänä pääpelaajana.

## Ura

Pelipaikaltaan Santillana oli hyökkääjä, mutta hän pelasi aluksi myös keskikentällä. Juniorina hän edusti Satéliten ja Barredan joukkueita. Pelaajanimi Santillana on peräisin hänen synnyinkuntansa Santillana del Marin nimestä, sillä eräs hänen valmentajistaan ei muistanut pelaajien nimiä ja kysyi aina ”Missä on se poika Santillanasta?”.
 
Ammattilaisuransa Santillana aloitti kaudella 1970–1971 tuolloin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa pelanneessa santanderilaisessa Racingissa, jossa hän voitti sarjan maalikuninkuuden. Jo kaudeksi 1971–1972 tuolloin 18-vuotias Santillana siirtyi pääkaupunkiin, pääsarjaseura Real Madridiin. Samassa 26 miljoonan pesetan kaupassa siirtyivät myös Aguilar ja Corral.

Ensimmäisen pääsarjaottelunsa Santillana pelasi 5. syyskuuta 1971 Real Betisiä vastaan. Real Madridia hän edusti kaikkiaan 17 kauden ajan, jona aikana seura voitti yhdeksän Espanjan pääsarjamestaruutta, neljä Espanjan cupia, kaksi Uefa-cupia ja yhden Espanjan liigacupin. Lisäksi hän pelasi Euroopan cupin ja Cup-voittajien cupin loppuotteluissa, mutta molemmilla kerroilla tuloksena oli häviäminen brittijoukkueille, ensin vuonna 1981 Liverpoolia ja sitten vuonna 1983 Aberdeenia vastaan.

Espanjan maajoukkueessa Santillana pelasi 56 ottelua ja teki 15 maalia. Hän edusti maataan vuosien 1978 ja 1982 MM-kilpailuissa sekä vuosien 1980 ja 1984 EM-kilpailuissa. Maajoukkuetehtävissä hänet muistetaan erityisesti panoksestaan 21. joulukuuta 1983 Maltaa vastaan pelatussa EM-karsintaottelussa, joka Espanjan täytyi voittaa 11 maalilla päästäkseen lopputurnaukseen. Santillana teki neljä maalia ja Espanja voitti lopulta 12–1, päästen kisoihin ohi Alankomaiden. Itse lopputurnauksessa Espanja sijoittui hopealla hävittyään loppuottelussa Ranskalle.

## Saavutukset

* Espanjan pääsarjamestaruus (9): 1972, 1975, 1976, 1978, 1979, 1980, 1986, 1987, 1988
* Espanjan cup (4): 1972, 1975, 1976, 1978
* Uefa-cup (2): 1985, 1986
* Espanjan liigacup (1): 1985
* Euroopan-mestaruushopea: 1984

## Lähteet
Suspiria – tappavat huokaukset

**Suspiria – tappavat huokaukset** on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuvan ohjasi Dario Argento.

Elokuva kertoo Suzy Banyonista joka saapuu Länsi-Saksaan, sillä hän on päässyt arvostettuun sisäoppilaitokseen. Suzyn saapuessa koululle hänen ohitseen menee nainen, joka itsekseen puhuen ryntää pois koulusta. Suzyn puhuessa ovipuhelimeen hänet käännytetään tylysti takaisin ja sanotaan "En tunne teitä. Menkää pois". Niinpä Suzy viettää ensimmäisen yön kaupungissa hotellissa. Aamulla Suzy palaa koululle ja pääsee sisään, mutta kukaan ei tiedä, kuka käännytti Suzyn takaisin. Pian Suzyn tulon jälkeen alkavat koulun opiskelijat kuolla salaperäisillä tavoilla ja Suzy aistii, että suuressa ja vanhassa talossa on jotain pahaa meneillään.

Elokuvasta tehtiin vuonna 2018 uusi Luca Guadagninon ohjaama versio, *[[Suspiria (vuoden 2018 elokuva)|Suspiria]]*.

## Näyttelijät


## Aiheesta muualla
### Arvostelut
* Elitisti: ''Suspiria'' -arvostelu
* Elokuvan arvosteluja Leffatykissä
André Gorz

**André Gorz** (helmikuu 1923 Wien, Itävalta – 22. syyskuuta 2007 Vosnon, Ranska), syntyjään **Gerhart Hirsch** ja kirjailijanimeltään **Michel Bosquet**, oli itävaltalais-ranskalainen yhteiskuntafilosofi ja toimittaja. Hän perusti vasemmistolaisen *[[Le Nouvel Observateur]]* -viikkolehden yhdessä Jean Danielin kanssa vuonna 1964. Gorz tuki toisen maailmansodan jälkeen Jean-Paul Sartren eksistentialistista marxismia, mutta heidän välinsä rikkoutuivat vuonna 1968, jonka jälkeen Gorz keskittyi poliittiseen ekologiaan. Hän oli myös perustulon puolestapuhuja.

Gorz teki itsemurhan pitkään syöpää sairastaneen vaimonsa Dorinen kanssa 22. syyskuuta 2007.

## Teoksia

* *Le traître* (1957)
* *La morale de l'histoire* (1959)
* *Stratégie ouvrière et néocapitalisme* (1964)
* *Le socialisme difficile* (1967)
* *Réforme et révolution* (1969)
* *Critique du capitalisme quotidien* (1973)
* *Critique de la division du travail* (1973)
* *Écologie et politique* (1975)
* *Écologie et liberté* (1977)
* *Fondements pour une morale* (1977)
* *Adieux au prolétariat* (1980)
* *Les Chemins du Paradis* (1983)
* *Métamorphoses du travail* (1988)
* *Capitalisme Socialisme Écologie* (1991)
* *Misères du présent, richesse du possible* (1997)
* *L’immatériel* (2003)
* *Lettre à D. Histoire d'un amour* (2006)
* *Ecologica* (2008)
* *Le fil rouge de l'écologie. Entretiens inédits en français*, Willy Gianinazzi (ed.) (2015)

## Lähteet

## Kirjallisuutta suomeksi

* 
* 

## Aiheesta muualla

*
Mårten Westö

**Mårten Westö** (s. 15. toukokuuta 1967) on ruotsiksi kirjoittava suomalainen kirjailija. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa ja Svenska social- och kommunalhögskolanissa ja alun perin kouluttautunut toimittajaksi, mutta ryhtyi myöhemmin kääntäjäksi ja kirjailijaksi.

Westön poika on jalkapalloilija Johannes Westö ja veli kirjailija Kjell Westö.

## Teokset
* 
* 
* 
* 

### Suomennetut teokset
* 
* 
* 

### Antologioissa
* 

## Palkinnot ja tunnustukset
* Tanssiva karhu -palkinto (Yle) 1999
* Svenska Litteratursällskapets pris 1999 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yle.fi
* Sanojen aika
Nina Skeime

**Nina Skeime** (s. 21. toukokuuta 1962) on norjalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili aktiivisesti vuosina 1982–1991. Hän voitti hiihdon maailmanmestaruuskilpailussa vuonna 1987 Oberstdorfissa hopea- ja vuonna 1989 Lahdessa pronssimitalin 4×5 kilometrin viestissä. 

## Aiheesta muualla
*
Nordic Trophy 2007

Jääkiekon pohjoismaisten seurajoukkueiden epävirallinen mestaruusturnaus **[[Nordic Trophy]]** pelattiin syksyllä 2007 toista kertaa. Mukana olivat samat neljä joukkuetta Suomesta ja neljä joukkuetta Ruotsista kuin edellisenäkin vuonna. Yksinkertaisen runkosarjan jälkeen pelattiin sijoitusottelut Helsingin jäähallissa. Niissä kohtasivat runkosarjan 1. ja 2., 3. ja 4., 5. ja 6. sekä 7. ja 8. Näin siis edellisvuodesta poiketen pronssi ratkaistiin pronssiottelulla. Turnauksen voitti Oulun Kärpät.

## Joukkueet 2007
* Kärpät
* TPS
* Tappara
* HIFK
* Färjestads BK
* Djurgården IF
* Linköpings HC
* Frölunda Indians

## Sarjataulukko

## Runkosarjan ottelut

## Sijoitusottelut
**Finaali**

**Pronssiottelu**

**Ottelu 5. sijasta**

**Ottelu 7. sijasta**
Anni Rytkönen

**Anna (Anni) Johanna Rytkönen** (o.s. **Toppinen**, 14. tammikuuta 1891 Iisalmen mlk – 28. lokakuuta 1938 Leningrad) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922. Rytkönen muutti Neuvostoliittoon vuonna 1927 ja teloitettiin myöhemmin Stalinin vainojen aikana.

## Elämä
Rytkösen vanhemmat olivat loinen Paavo Toppinen ja Anna Liisa Mod. Kansakoulun jälkeen Rytkönen työskenteli ompelijana ja avioitui vuonna 1911 torikauppias Heikki Rytkösen kanssa. Pariskunta oli mukana sosialidemokraattisen nuorisoliiton toiminnassa. He kuuluivat muun muassa Iisalmen ja Haajaisten työväenyhdistysten nuoriso-osastoiden perustajiin. Rytkönen kuului myös Iisalmen työväenyhdistyksen johtokuntaan ja toimi sen sihteerinä.

Rytkönen valittiin kansanedustajaksi vuonna 1919. Hän oli myös Iisalmen kaupunginvaltuuston jäsen. Ainoaksi jääneen kansanedustajakautensa jälkeen Rytkönen työskenteli Iisalmen Työväen Osuuskaupassa, kunnes muutti puolisonsa perässä Neuvostoliittoon vuonna 1927. Hän asui aluksi Leningradin alueen Kuivaisin kylässä ja opiskeli Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa. Myöhemmin Rytkönen asui Toksovossa, jossa hän toimitti paikallisen kolhoosin sanomalehteä. 1930-luvulla hän kuului myös *[[Neuvostonainen|Neuvostonaisen]]* toimituskuntaan ja toimi Kopittalan kyläneuvoston puoluehistorian ohjaajana. Rytkönen vangittiin keväällä 1938 ja tuomittiin kuolemaan artikla 58:n perusteella. Hänet teloitettiin Leningradissa lokakuussa 1938.

## Perhe
Anni Rytkösen veli oli kansanedustaja Kalle Toppinen. Hänen puolisonsa oli Iisalmessa kauppaliikettä pitänyt Henrik "Heikki" Rytkönen (1887-1938), joka muutti Neuvostoliittoon jo 1919 ja työskenteli Toksovossa NKP:n aluekomitean propagandaosastolla. Heikki Rytkönen vangittiin myös keväällä 1938 ja teloitettiin samaan aikaan Anni Rytkösen kanssa.

## Lähteet
Yö voodoo-saarella

**Yö voodoo-saarella** () on Val Lewtonin tuottama ja Jacques Tourneurin ohjaama kauhuelokuvan klassikko vuodelta 1943. Elokuva perustuu väljästi Charlotte Brontën kirjaan *[[Kotiopettajattaren romaani]]*.

Elokuva oli tuottaja Val Lewtonin ja ohjaaja Jacques Tourneurin toinen yhteistyö. Ensimmäinen oli ollut *[[Kissaihmiset]]* (1942).

## Juoni

Betsy Connell, nuori sairaanhoitaja, etsii uutta työpaikkaa. Rikas liikemies tarjoaa hänelle töitä eräältä Karibianmeren saarelta. Betsy suostuu työhön, vaikka uusi työpaikka sijaitsee kaukana. Hänen tehtävänään on hoitaa miehen sairasta vaimoa, joka ei osaa enää puhua ja katsoo aina tyhjyyteen. Mitään ei ole tehtävissä, mutta Betsy haluaa auttaa häntä. Kuullessaan että saarella harjoitetaan voodoota, hän päättää kokeilla tepsisikö se sairaaseen naiseen.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Val Lewton ei pitänyt lainkaan elokuvan nimestä *I Walked with a Zombie* (suom. ”kävelin zombin kanssa”). RKO:n markkinointiosasto oli kuitenkin havainnut sen vetäväksi nimeksi ja sopimuksen mukaan Lewtonin oli pakko tehdä sen niminen elokuva. Lewton päätti käyttää elokuvan juonena Brontën *Kotiopettajattaren romaania*, jonka tapahtumat siirrettiin nykyajan Karibianmeren saarelle ja mukaan lisättiin voodoota. Käsikirjoituksen muokkasivat  Ardel Wray ja Curt Siodmak.

## Vastaanotto
Mark Robson, joka leikkasi ja ohjasi useita Lewtonin elokuvia, oli sitä mieltä, että *Yö voodoo-saarella* oli tämän paras elokuva ja äärimmäisen kaunis elokuva.

Helsingin Sanomien Arto Pajukallion mukaan elokuva tyylittelee eksoottisilla miljöillä, runollisella kerronnalla ja aavemaisilla tunnelmilla, joiden kuvasto muurasi populaarikulttuurin zombi-käsityksen peruskiviä.

## Lähteet
Mário Coluna

**Mário Esteves Coluna** (6. elokuuta 1935 Inhaca – 25. helmikuuta 2014 Maputo) oli mosambikilainen jalkapalloilija, joka muistetaan yhtenä Portugalin jalkapallomaajoukkueen historian parhaista keskikenttäpelaajista. Hänet valittiin vuonna 1999 Jalkapallon kansainvälisen historia- ja tilastoyhdistyksen ”vuosisadan eurooppalaisen pelaajan” äänestyksessä 60. sijalle.

Coluna syntyi Inhacan saarella aivan Mosambikin rannikolla. Hän pääsi SL Benficaan kaudella 1954–1955 ja pelasi uransa aikana 57 ottelua Portugalin maajoukkueelle. Otteluissaan Coluna ehti tehdä yhteensä kahdeksan maalia. Hän kuului Portugalin joukkueeseen vuoden 1966 MM-kilpailussa. Hän vetäytyi 1970-luvun alussa Olympique Lyonnais’sta.

Mosambik itsenäistyi vuonna 1975, jolloin Colunasta tuli maan jalkapalloyhdistyksen puheenjohtaja. Hän toimi vuosina 1994–1999 Mosambikin urheiluministerinä. 

## Lähteet
Mikko Virkki

**Michel (Mikko) Virkki** (15. marraskuuta 1870 Valkjärvi – 5. joulukuuta 1933 Petroskoi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1918. Sisällissodan aikana Virkki toimi punaisten haltuunsa ottaman Suomen Pankin komissaarina ja pakeni sodan loppuvaiheessa Neuvosto-Venäjälle.

## Elämä
Valkjärven Päiväkivessä syntyneen Mikko Virkin vanhemmat olivat talollinen Petter Yrjönpoika Virkki (1846–1922) ja Helena Antintytär Virkki (1853–1930), jotka kuuluivat samaan Virkin sukuun. Kansakoulun käytyään Virkki työskenteli kauppa-alalla ja toimi myöhemmin muun muassa osuuskaupan myymälänhoitajana Terijoella. Virkillä oli Kivennavalla sijainnut vuokramökki, minkä vuoksi hänen tittelinään eduskuntamatrikkeleissa on myös mäkitupalainen. Virkki liittyi Terijoen työväenyhdistykseen vuonna 1901 jonka jälkeen hänestä tuli Mikko Uotisen ja Hanna Karhisen ohella yksi paikkakunnan työväenliikkeen johtohahmoista. Vuonna 1906 Virkki osallistui Tampereen torpparikokoukseen Kivennavan tilattoman väestön edustajana. Hän kannatti suurlakon aikana perustettuja punakaarteja, mutta halusi niiden toimivan erillään sosialidemokraattisesta puolueesta. Virkillä oli myös yhteyksiä rajaseudulla majaileviin venäläisiin vallankumouksellisiin, joita hän avusti osallistumalla aseiden ja painotuotteiden salakuljetukseen ja kätkemiseen. 

Vuonna 1908 Virkki valittiin kansanedustajaksi. Hän istui eduskunnassa yhtäjaksoisesti sisällissotaan saakka lukuun ottamatta vaalikautta 1909–1910. Virkki oli myös Kivennavan osuusliikkeen hallituksen puheenjohtaja 1906–1918 ja Terijoen työväenyhdistyksen puheenjohtaja 1915–1918. Lokakuun 1917 eduskuntavaalien jälkeen hän esitti yhteisen hallituksen muodostamista porvarikoalition kanssa, muttei saanut eduskuntaryhmältään kannatusta. Sisällissodan käynnistyttyä Virkki nimitettiin punaisten valtaaman Suomen Pankin valvojaksi ja johtokunnan jäseneksi. Maaliskuun lopusta lähtien hän toimi myös Suomen Pankin Viipurin ja Pietarin konttorien johtajana.

Huhtikuun lopussa Virkki pakeni Pietariin, missä hänet myöhemmin syksyllä valittiin SKP:n keskuskomiteaan. Virkki liittyi myös Venäjän kommunistisen puolueen jäseneksi ja toimi erilaisissa puoluetehtävissä. Elokuussa 1920 hän haavoittui vakavasti Pietarissa tapahtuneessa Kuusisen klubin ammuskelussa. Vuonna 1921 Virkki toimi VKP(b):n suomalaisten jaosten rahastonhoitajana ja oli lehtitietojen mukaan 1920-luvun lopussa opettajana Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa. Vuonna 1929 Virkki muutti Neuvosto-Karjalaan, jossa hän työskenteli muun muassa valistustehtävissä. Virkki kuoli Petroskoissa 63-vuotiaana joulukuussa 1933.

## Perhe
Virkin avioitui Rudusta kotoisin olleen Katariina Pyykön (1869–1942) kanssa vuonna 1894. Pariskunnalle syntyi viisi lasta, joista neljä kuoli jo pienenä. Katariina Virkki puolestaan kuoli nälkään Leningradissa piirityksen aikana vuonna 1942. Heidän tyttärensä Ebba Alisa Virkki (s. 1898) avioitui vuonna 1921 punaupseeri Simo Suden kanssa.

## Lähteet
*
### Viitteet