open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Saint-Maurice (joki)

**Saint-Maurice** on noin 560 kilometriä pitkä Saint Lawrencen sivujoki Québecin provinssissa Kanadassa.

## Luonto ja maantiede

Saint-Maurice saa alkunsa suuresta ja matalasta Gouinin tekojärvestä, jonka Shawiniganin voimayhtiö rakensi vuonna 1918 patoamalla satoja pieniä järviä joen yläjuoksulla. Sieltä joki virtaa kaakkoon Laurentian ylängön halki syvässä laaksossa, jonka reitti myötäilee prekambrisen kallioperän siirroslinjoja. Wemotacin intiaanireservaatin (atikamekwit) kohdalla pääuomaan laskee Manawanjoki, minkä jälkeen se laajenee Blancin tekojärveksi. Kohdattuaan kolme pientä sivujokea – Trenchen, Vermillonin ja Crochen – joki kääntyy kohti etelää ja ohittaa La Tuquen pikkukaupungin.

Keskijuoksulla Saint-Maurice läpäisee useita Rogen-moreeneja ja savimuodostumia ja sitä reunustavat aikojen saatossa muodostuneet jokiterassit. Alajuoksu alkaa Laurentian ylängön eteläreunalta, Grandes-Pilesin kylän liepeiltä, jossa veden keskivirtaama on noin 730 kuutiometriä sekunnissa. Täällä Saint-Maurice virtaa muinaisista sedimenteistä kerrostuneella maaperällä ja siihen liittyy vielä kaksi sivujokea, Mattawin ja Mékinac. Se on padottu sähköntuotantoa varten Grand-Mèressä, Shawiniganin putouksilla sekä La Gabellen voimalaitoksella. Lopulta joki laskee Saint Lawrenceen suistoalueen läpi Trois-Rivières’ssä.

## Historia ja merkitys

Saint-Maurice oli historiallisesti tärkeä kulkuväylä Kanadan sisäosiin. Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty merkkejä asutuksesta aina toiselta vuosisadalta lähtien. Perinteisesti seudulla on asunut atikamekw-intiaaneja, joita yhä elää joen yläjuoksulla Manawanin, Wemotacin ja Obedjiwanin intiaanireservaateissa. Alun perin ranskalainen tutkimusmatkailija Jacques Cartier antoi joelle nimeksi *Rivière de Fouez* vuonna 1535, mutta myöhemmin nimi vaihdettiin nykyiselleen paikallisen lainoppineen Maurice Poulin de la Fontainen kunniaksi.

Vuonna 1634 Saint-Mauricen ja Saint Lawrencen yhtymäkohtaan perustettiin turkiskauppaan erikoistunut kauppa-asema, josta kehittyi Trois-Rivières’n kaupunki. Nimensä kylä sai jokisuiston kolmesta suuhaarasta. Alajuoksua ympäröiviltä soilta löydettiin 1730-luvulla rautamalmia, jonka hyödyntämiseksi rakennettiin useita rautaruukkeja. Joki valjastettiin 1800-luvulla vesivoimantuotantoa ja jokiuittoa varten, minkä ansiosta Grand-Mèreen ja Shawiniganiin voitiin rakentaa metsä- ja kemianteollisuutta 1890–1900-luvuilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Olli-Matti Oinonen

**Olli-Matti Oinonen**, myös **Allu Oinonen** (s. 15. tammikuuta 1953 Askola) on suomalainen teatteriohjaaja ja näyttelijä, joka työskentelee Kuopion kaupunginteatterissa vakituisena ohjaajana. Hän on työskennellyt Kuopiossa vuodesta 1996.

Oinonen on opiskellut Tampereen yliopiston draamalinjalla, toiminut Ahaa-teatterissa näyttelijänä ja johtanut Tampereen Ylioppilasteatteria vuosina 1981–1983. Hän oli ohjaajana ja näyttelijänä Seinäjoen kaupunginteatterissa vuosina 1985–1991 ja ohjaajana Mikkelin teatterissa vuosina 1991–1996. 

## Teatterit
**Rocky Horror Show* (1995, Seinäjoen kaupunginteatteri) — ohjaus
**Dance oh the Vampires* (2011, Seinäjoen kaupunginteatteri) – ohjaus
**Piina* (2019, Kuopion kaupunginteatteri) – ohjaus

## Elokuvat
**Hulluna rakkaudesta* (2002) – ohjaus, käsikirjoitus 
* *Isän jälki* (2000) – ohjaus, käsikirjoitus, leikkaus
## Lähteet
Ari Oinonen

**Ari Markku Oinonen** (s. 11. helmikuuta 1949) on suomalainen kapellimestari ja muusikko, nykyinen toimitusjohtaja.

Oinonen teki menestyksekkään uran muusikkona, kapellimestarina, sovittajana ja tuottajana. Hän toimi vuosina 1978–1999 Mainos-TV:n/MTV3:n musiikkipäällikkönä. Oinonen oli muun muassa Seinäjoen tangomarkkinoiden tuomariston jäsen vuosina 1985–2005. Kun MTV:n musiikkituotantoa jatkamaan perustettiin syksyllä 1999 Suomen Mediamusiikki Oy, Ari Oinosesta tuli yhtiön pääomistaja ja toimitusjohtaja, jossa tehtävässä hän jatkaa edelleen.

## Diskografia
* Jokamiehen hammond (1977)
* Jokamiehen hammond 2 (1977)
* Jokamiehen hammond 3 (1978)

## Lähteet
Peltoturpiaali

**Peltoturpiaali** (*Euphagus cyanocephalus*) on Pohjois-Amerikassa tavattava turpiaaleihin kuuluva varpuslintu.

## Ulkonäkö

Peltoturpiaali on 21&ndash;25&nbsp;cm:n pituinen. Peltoturpiaalikoiras on yksivärisen musta, mutta höyhenet voivat kiiltää myös sinisen ja vihreän sävyissä. Nuoret koiraat ovat ruskehtavan mustia eivätkä yhtä kiiltäviä kuin aikuiset koiraat. Koiraan silmän iiris on väriltään valkoinen, mikä erottaa sen korpiturpiaalista (*Euphagus carolinus*). Korpiturpiaalin pää on myös vihreämpi kuin peltoturpiaalilla, jolla se on hohteeltaan sinivioletimpi. Naaraslinnut ovat koiraita vaaleampia ja ruskeampia ja tummimmillaan siivistä.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Peltoturpiaalien pesimäalue ulottuu Kanadassa ja Yhdysvalloissa Suurilta tasangoilta länteen ja etelään aina Meksikon pohjoisosiin asti. Laji talvehtii Yhdysvaltain eteläosissa ja Meksikossa, mutta osa linnuista jää pohjoisemmaksikin. Linnun elinympäristöä ovat avoimet ja puoliavoimet maastot kuten laidunmaat, joilla kasvaa myös pensaikkoa, soiden reunamat ja metsäpaloista aiheutuneet aukiot metsissä. Lisäksi peltoturpiaaleja tavataan myös puistoissa, puutarhoissa ja golfkentillä.

## Elintavat
Peltoturpiaalit elävät pienissä ryhmissä. Talvisin niitä näkee yhdessä muiden turpiaalien kanssa sekaparvissa. Laji käyttää ravintonaan pääasiassa siemeniä, joita se etsii maasta. Lisäksi lintu syö myös hyönteisiä, joita se pyydystää ilmasta.

Peltoturpiaalit voivat pesiä pareittain tai löyhissä kolonioissa, joissa voi olla pareja muutamasta yli sataan. Kuppimainen kasvimateriaalista rakennettu pesä voi sijaita puussa, pensaikossa tai korkeassa ruohikossa. Naaras rakentaa pesän ja munii siihen kolmesta seitsemään vaalean harmahtavaa täplikästä munaa. Naaras hautoo munat yksin, mutta koiras ruokkii naaraan ja poikaset. Peltoturpiaaliparilla voi olla kaksi pesintää kauden aikana.

## Lähteet
Elonmerkki

**Elonmerkki** on elintoimintojen aikaansaama liike, olemus, lämpö, ääni tai muunlainen signaali, jonka perusteella voi selvästi erottaa elävän eliön kuolleesta. Elonmerkkien olemassaolo osoittaa esimerkiksi tajuttoman ihmisen vielä elävän. Ihmisen elonmerkkejä ovat muun muassa hengitys, sydämen toiminta, kudosjänteys, lihasjänteys, heijasteiden eli refleksien esiintyminen, ruumiinlämpö ja reagointi kipuun. Kaikkien elonmerkkien puuttumisesta on pääteltävissä henkilö kuolleeksi. Lääketieteessä kuolinhetkeksi voidaan määritellä sydämen toiminnan loppuminen eli sydänkuolema tai aivotoiminnan lakkaaminen eli aivokuolema. Ruumiiseen syntyneet lautumat ovat varma kuoleman merkki.

Elonmerkeiksi voidaan käsittää myös sellaiset merkit, joista voidaan päätellä kuolleen sikiön syntyneen elävänä. Ruumiinavauksen yhteydessä voidaan kokeilla kelluvatko sikiön keuhkot veden pinnalla. Ennen kuolemaa hengitetty ilma aikaansaa kellumisen, kun taas kuolleena (hengittämättä) syntyneen sikiön keuhkot painuvat pohjaan.

## Katso myös
* Asfyksia
* Kuolemanmerkit
* Valekuolema

## Lähteet
Cathy Hughes

**Catherine Elizabeth Hughes**, o.s. *Woods*, (22. huhtikuuta 1947 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen yrittäjä. Hän on Radio One -radioketjun perustaja ja ensimmäinen afroamerikkalainen nainen pörssiyhtiön johdossa.

Hughes osti vuonna 1980 pienen washingtonilaisen WOL-AM radioaseman yhdessä puolisonsa kanssa. Kauppahinta oli 1,5 miljoonaa dollaria, josta suurin osa rahoitettiin pankkilainalla. Lainaa he joutuivat hakemaan 33 eri pankista, ennen kuin se myönnettiin. Vuonna 1987 Hughes hankki omistukseensa myös WMMJ-FM-aseman. Myöhemmin Hughes on laajentanut radioketjuaan ostamalla taloudellisissa vaikeuksissa olevia radioasemia eri puolilta Yhdysvaltoja. Radio One listautui pörssiin 1999. Tuolloin ketjun arvoksi arvioitiin 924 miljoonaa dollaria.

Hughes nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2010.

## Lähteet
Ethel Lina White

**Ethel Lina White** (1876 Abergavenny, Monmouthshire, Britannia – 1944 Lontoo, Britannia) oli brittiläinen rikoskirjailija, jonka tunnetuin teos on *The Wheel Spins* (1936). Alfred Hitchcock ohjasi kirjan pohjalta elokuvan *[[Nainen katoaa]]* (1938).

White aloitti kirjoittamisen jo lapsena ja lähetti kirjoitelmia ja runoja lastenlehtiin. Myöhemmin hän kirjoitti novelleja ja muutaman vuoden kuluttua kirjoja.

White luopui työstään valtion palveluksessa voidakseen keskittyä kirjoittamiseen. Hänestä tuli sittemmin 1930- ja 1940-luvuilla Britannian ja Yhdysvaltojen tunnetuimpia rikoskirjailijoita. Hänen ensimmäiset kolme kirjaansa ilmestyivät 1927–1930, ja ne olivat tavanomaisia romaaneja. Ensimmäinen rikosromaani *Put Out the Light* ilmestyi 1931.

Whiten teokset ovat saaneet uutta huomiota 2000-luvulla sen jälkeen kun teoksen *The Lady Vanishes*  näyttämöversio kiersi Britanniaa vuonna 2001 ja BBC esitti teoksesta lyhennetyn luetun version.

## Teokset
**The Wish-Bone*, 1927
**Twill Soon Be Dark*, 1929
**The Eternal Journey*, 1930
**Put Out the Light*, 1931
**Fear Stalks the Village*, 1932
**Some Must Watch*, 1933, Robert Siodmak on ohjannut teoksen pohjalta 1946 jännityselokuvien klassikon *[[Kierreportaat (elokuva)|Kierreportaat]]*, uusintaversio televisiolle vuonna 2000
**Wax*, 1935
**The First Time He Died*, 1935
**The Wheel Spins*, 1936, Alfred Hitchcock ohjasi teoksen pohjalta 1938  elokuvan *[[Nainen katoaa]]*, uusintaversio samalla nimellä *[[Nainen katoaa (vuoden 1979 elokuva)|Nainen katoaa]]* vuodelta 1979
**The Third Eye*, 1937
**The Elephant Never Forgets*, 1937
**Step in the Dark*, 1938
**While She Sleeps*, 1940
**She Faded into Air*, 1941
**Midnight House*, 1942, elokuva vuodelta 1945 nimellä *[[Talo, missä kauhu asui]]*
**The Man Who Loved Lions*, 1943
**They See in Darkness*, 1944

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*''The Spiral Staircase'' Australian Project Gutenbergissa
*''She Faded into Air'' Australian Project Gutenbergissa
Sulautuva oppiminen

**Sulautuva oppiminen** () tarkoittaa oppimisen ympäristöjen sulautumista.

Oppimisympäristön sulattaminen tarkoittaa esimerkiksi sitä, että luokkahuone ja virtuaalinen oppimisympäristö sulautetaan yhdeksi kokonaisuudeksi, jossa oppiminen tapahtuu. Usein opetuksen sulauttaminen tarkoittaa, että sulautetaan synkronista ja asynkronista opetusta.  Opetukseen voidaan myös sulauttaa erilaista pedagogiikkaa ja didaktiikkaa.

Sosiaalisen median myötä tiedon ja informaation määrä on kasvanut räjähdysmäisesti. Tietoa on saatavilla monilta kanavilta jopa ähkyyn saakka. Tietojärjestelmät sulautuvat osaksi jokapäiväisiä toimintoja ja verkkoympäristöt vakiintuvat osaksi arkeamme. Oppimista ei sen vuoksi voi rajoittaa enää vain yhteen paikkaan, vaan oppimista tapahtuu eri ympäristöissä ja eri aikoina läpi elämän. Oppimisen ympäristöt sulautuvat.

Sulautuva oppiminen on käsitteenä läheinen tutkivan oppimisen käsitteelle. Oleellista on oppimisen perustana olevan tiedon rakentuminen yhteisöllisenä prosessina. Opiskelija ottaa itseohjautuvan roolin suunnittelemalla, ohjaamalla ja arvioimalla toimintaansa ja opettaja toimii asiantuntijan mallina ja ohjaa ongelmanratkaisuprosessia.
 
Sosiaalisen median ja oppimisen sulautumisen mukana pedagogiikkakin muotoutuu toisenlaiseksi. Verkoissa kaikki ovat toimijoita, joten opiskelijan rooli aktiivisena toimijana korostuu. Koska tietoa on saatavilla koko ajan liikaakin, opettajan tehtävässä korostuu tiedon jakamisen sijaan tiedon valikoiminen ja oppimisen ohjaaminen. Opettamisen sijaan pääpaino kohdistuu oppimiseen ja oppimisprosessin ohjaamiseen.
 
Suomessa sulautuvaa oppimista on tutkittu osana elinikäisen oppimisen prosessia ja määritelty sulautuvan oppimisen eroja sulautuvaan opetukseen ja monimuoto-opetukseen. Monimuoto-opetuksessa yhdistyy opetuksen menetelmien monimuotoisuus (mm. luokka-, verkko-, lähi-, etä-, ryhmä- ja luento-opetus). Lähitermi sulautuva opetus  korostaa enemmän opettajakeskeistä opetuksellista näkökulmaa.. Koska sulautuvan oppimisen käsite on uusi ja liittyy sosiaaliseen mediaan, joka myös on ilmiönä uusi, keskustelu jatkuu edelleen.

## Lähteet
Yön kasvot

**Yön kasvot** (, *Fukushū suru wa ware ni ari*) on vuonna 1979 julkaistu Shōhei Imamuran ohjaama rikosdraama. Elokuva perustuu Ryuzo Sakin samannimiseen romaaniin. *Yön kasvot* kuvailee sarjamurhaaja Akira Nishiguchin (elokuvassa Iwao Enokizu) tarinan. Elokuva palkittiin muun muassa Japanin akatemian parhaan elokuvan ja ohjauksen palkinnoilla.

## Näyttelijät

Lähde: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Paula Oinonen

**Paula Oinonen** on suomalainen kuvataiteilija. Hänen puolisonsa on elokuvaohjaaja Aki Kaurismäki. Oinosen käsialaa ovat useiden Aki Kaurismäen elokuvien julisteet.

## Lähteet
Teemu Oinonen

**Teemu Kalervo Oinonen** (s. 19. syyskuuta 1936 Nilsiä) on suomalainen kirjailija ja kirjastonhoitaja. Oinonen valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Tampereen yliopistosta vuonna 1972 ja filosofian kandidaatiksi vuonna 1977.

## Yksityiselämä
Oinonen on asunut Nilsiässä vuodet 1936–1954 ja 1984–1988 sekä Iisalmessa vuodesta 1989. Hän harrastaa tietokirjallisuutta.

Hänen vanhempansa olivat metsätyömies Kalle Pekka Oinonen ja Anna Hartikainen. Hänen puolisonsa on vuodesta 1976 ollut kirjastonhoitaja Ulla Maija Koskinen.

## Julkaisut
**Ennen juhannusta* Novelli. Helsinki Otava. 1977.
An Act of Darkness / I.F.Y.

**An Act of Darkness / I.F.Y.** on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin ensimmäinen single, joka on julkaistu yhtyeen toiselta studioalbumilta De Profundis.

## Kappaleet
#
#

## Kokoonpano
* Peter – laulu, kitarat
* Shambo – bassokitara
* China – kitarat
* Docent – rummut

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Xeper / North

**Xeper / North** on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin promosingle, joka julkaistiin vuonna 2000.

Levy on julkaistu ainoastaan Puolassa, jolloin se oli osa Super Poster -lehden julkaisua 2/2000.

## Kappaleet
# 
# 

## Kokoonpano
* Peter – laulu, kitarat
* Mauser – kitara
* Shambo – bassokitara
* Docent – rummut
Pearl Necklace

**Pearl Necklace** on ZZ Topin kappale vuodelta 1981. Se julkaistiin albumilla *[[El Loco]]*. Kappale julkaistiin singlenä samana vuonna.

## Lähteet
Carnal / Black to the Blind

**Carnal / Black to the Blind** on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin promosingle, joka on julkaistu vuonna 1997.

Levy on julkaistu ainoastaan Puolassa.

## Kappaleet
# 
# 

## Kokoonpano
*Peter – laulu, kitarat
*Mauser – kitara
*Shambo – bassokitara
*Docent – rummut
Beware the Beast

**Beware the Beast** on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin single vuoden 2004 albumilta The Beast.

## Kappaleet
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Peter – laulu, kitarat
* Mauser – kitarat
* Novy – bassokitara
* Daray – rummut

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Angel of Death (kappale)

**Angel of Death** on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin kappale ja single, joka on julkaistu vuonna 2002. Kappale on cover-versio Thin Lizzyn samannimisestä kappaleesta.

## Kappaleet
# 
# 

## Kokoonpano
*Peter – laulu, kitarat
*Mauser – kitarat
*Saimon – bassokitara
*Docent – rummut
Tadoussac

**Tadoussac** on noin 850 asukkaan historiallinen kylä Québecin provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Saguenayn ja Saint Lawrencen yhtymäkohdassa, 210 kilometrin päässä Québecin kaupungista koilliseen. Sana *tadoussac* on peräisin montagnais’n kielestä ja tarkoittaa nännejä tai rintoja, mikä viittaa luultavasti kylää ympäröiviin pyöreälakisiin kukkuloihin.

Tadoussacin paikalla sijaitsi alkuperäiskansojen kauppapaikka jo kauan ennen eurooppalaisten tutkimusmatkailijoiden saapumista. Vuonna 1600 ranskalainen luutnantti Pierre de Chauvin yritti perustaa sinne pysyvän siirtokunnan, mutta suurin osa uudisasukkaista menehtyi jo ensimmäisen talven aikana. Kolme vuotta myöhemmin Samuel de Champlain onnistui neuvottelemaan siellä ensimmäisen rauhansopimuksen uudisasukkaiden sekä innujen välille.

Vuonna 1628 englantilainen seikkailija David Kirke valtasi Tadoussacin ja vaati Champlainia luovuttamaan Québecin siirtokunnan hallintaansa. Kun Champlain ei suostunut tähän, Kirke vetäytyi takaisin Englantiin, mutta palasi jo seuraavana vuonna Kanadaan. Tällä kertaa hänen onnistui valloittaa Québec Englannille seuraavien kolmen vuoden ajaksi.

Tadoussacista kehittyi 1600-luvulla merkittävä turkisten kauppa-asema ja myöhemmin 1800-luvulla metsäteollisuuden ja matkailun keskus. Nykyään se tunnetaan lähistöllä sijaitsevista Saguenayn – Saint Lawrencen merikansallispuistosta sekä Saguenayn kansallispuistosta. Kylässä on merinisäkkäiden tutkimuskeskus ja sieltä käsin järjestetään valasretkiä turisteille. Tadoussacissa on myös eräs Pohjois-Amerikan vanhimmista puukirkoista, joka rakennettiin vuonna 1647.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
V.666

**v.666** on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin single, joka on julkaistu yhtyeen 20-vuotisen taipaleen kunniaksi tukemaan livealbumi XXV:tä vuonna 2008. Singlet eivät ole olleet myynnissä, vaan ne ovat olleet ilmaislevityksessä yhtyeen vuosipäivän keikalla 30. elokuuta 2008.

## Kappaleet
#
#

## Kokoonpano
* Peter – sähkökitara, laulu
* Mauser – sähkökitara, taustalaulu
* Novy – bassokitara, taustalaulu
* Daray – rummut
* Siegmar – kosketinsoitin
Lähtekäämme metsään!

**Lähtekäämme metsään!** on suomalaisen lastenmusiikin historiaa luotaava lastenmusiikkialbumi. Levyllä esiintyvät Johanna Debreczeni, Ville Seivo, Fredi, Tytti Metsä ja Mari Rantasila. Levyllä juhlistetaan suomalaisen levytetyn lastenmusiikin 80-vuotista taivalta. Ensimmäinen suomenkielinen levytetty lastenlaulu on Georg Malmsténin ”Sairas karhunpoika”. 

## Kappaleet
#  (Toivo Kärki, Reino Helismaa)
#  (Mikko Alatalo, Harri Rinne)
#  (Marjatta Meritähti, Laura Latvala)
#  (Petter Ohls)
#  (Kaj Chydenius, Kaarina Helakisa)
#  (Allan Tuppurainen)
#  (M. A. Numminen, Jarkko Laine)
#  (Georg Malmstén, R. R. Ryynänen)
# (Marjatta Pokela)
#  (Riitta Korpela)
#  (P. J. Hannikainen, Immi Hellén)
#  (Ilkka Kuusisto, Pia Perkiö)
#  (Ykä Mattila, Matti Kontio)
#  (Sampo Haapaniemi, Markus Koistinen)
#  (trad.)

## Säestävä yhtye
* Jarno Karjalainen – basso
* Petri Kautto – kitara
* Olli Krogerus – rummut
* Jiri Kuronen – piano

## Aiheesta muualla
* Lastenlaulu.fi: Lähtekäämme Metsään!
We Are the Horde

**We Are the Horde** on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin single, joka on julkaistu vuonna 2009 tukemaan yhtyeen uusinta albumia Necropolista.

## Kappalelista
#

## Kokoonpano
* Peter – kitarat, bassokitara, laulu 
* Paul – rummut
Jyri Komulainen

**Jyri Komulainen** (s. 9. toukokuuta 1968 Pori) on suomalainen teologi, uskonnontutkija ja kirjailija. Hän on koulutukseltaan teologian tohtori sekä uskonnon ja historian aineenopettaja. Komulainen toimi uskonnondidaktiikan yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa vuosina 2004–2010, josta hän siirtyi teologisiin asiantuntija- ja hallintotehtäviin piispainkokouksen kansliaan. Siellä hän oli piispainkokouksen pääsihteeri. Vuodesta 2020 Jyri Komulainen toimii johtavana asiantuntijana Kirkon tutkimus ja koulutus -yksikössä. 

Komulainen on kirjoittanut ja toimittanut useita artikkeleita ja kirjoja, muun muassa *Luterilaisen Suomen loppu?* (2009). Komulainen on tutkimustyössään perehtynyt uskontojen kohtaamisiin ja tutkinut kristinuskon suhdetta Etelä-Aasian uskontoihin. Komulainen kannatti suurmoskeijan rakentamista Helsinkiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Jyri Komulaisen sivusto
Valentin Prokopov

**Valentin Ivanovitš Prokopov** (; s. 10. kesäkuuta 1929) on Neuvostoliittoa edustanut entinen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla VS Moskvaa. Prokopov osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1952 ja 1956. Hän teki vuoden 1952 turnauksessa pelaamassaan yhdeksässä ottelussa kaksi maalia, mutta ei osunut kertaakaan Melbournessa 1956.

## Lähteet

* Prokopovin profiili sports-reference.com -sivustolla
Valencia Open

**Valencia Open** on Valenciassa, Espanjassa järjestettävä miesten tennisturnaus. Turnaus on ATP World Tour 250 -turnaus. Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran 1995 Valenciassa. Vuosina 1996–1997 turnaus järjestettiin Marbellassa nimellä Marbella Open sekä vuosina 1998–2002 Mallorcalla nimellä Majorca Open.

## Tulokset
### Kaksinpeli

### Nelinpeli

## Lähteet
* Turnaus ATP World Tourin sivuilla 

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut
Boris Markarov

**Boris Nikititš Markarov** (; 12. maaliskuuta 1935 – 23. huhtikuuta 2023) oli Neuvostoliittoa edustanut vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana maansa pronssia voittaneessa joukkueessa Melbournen olympialaisissa 1956. Markarov pelasi turnauksessa neljä ottelua ja teki yhden maalin.

## Lähteet
Reijo Raekallio

**Markku Reijo Raekallio** (22. kesäkuuta 1950 Kittilä – 1. maaliskuuta 2026 Kittilä) oli suomalainen taidemaalari. Hänet tunnettiin poroja esittävistä maalauksistaan. Yhtenä uudempana aiheena olivat ihmiset tanssin pyörteessä.

Raekallio opiskeli Lahden Taidekoulussa vuosina 1974–1977 ja taidehistoriaa Tampereen yliopistossa 1977 ja 1978.

Raekallio opetti Lapin taidekoulussa Torniossa vuosina 1978–1981 ja siirtyi sitten vapaaksi taiteilijaksi. Hän palasi 1981 syntymäkyläänsä Kittilän Pöntsöön, johon hän perusti oman gallerian 1987. Siellä on esillä hänen tuotannostaan laaja kokoelma, joka vaihtui uusien töiden myötä.

Raekallion töitä on ollut esillä Suomessa yli 150 näyttelyssä, ulkomailla 12 näyttelyssä. Hänet palkittiin Ars Arctica -palkinnolla 1985 ja Kittilän kunnan taidepalkinnolla 1987.

Raekallion vanhemmat ovat maanviljelijä Urho Raekallio ja Aili Raekallio o.s. Tervo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Reijo Raekallio Kuvataiteilijamatrikkelissa
* Galleria Raekallio
Antti Toukkari

**Antti Juhani Toukkari** (3. maaliskuuta 1951 Somero – 16. heinäkuuta 2018 Somero) oli suomalainen muusikko ja kirjailija. Somerolla asunut Toukkari teki työuransa graafisella alalla kirjapainoalan yrittäjänä. 

Muusikkona Toukkari oli vuosina 1970–1972 mukana Rauli Badding Somerjoen Oy Niittisydän Ab -yhtyeessä, jonka ensimmäiseen kokoonpanoon kuuluivat myös Kari Somerjoki ja Pentti Aho. Yhtyeessä hänen soittimenaan oli kitara, myöhemmin pääsoittimena oli saksofoni. Sittemmin Toukkari osallistui Rauli Somerjoen perinteen vaalimiseen ja esiintyi myös toisen somerolaisen musiikkilegendan Unto Monosen elämästä kertoneessa elokuvassa *[[Satumaa – Unto Monosen elämä ja tangot]]* (1999). 

Kirjailijana Toukkari tuli julkisuuteen vuonna 1977 nuorten aikuisten romaanilla *Tuhatta ja sataa* ja vuonna 1978 ilmestyi romaani *Sinuun me asetamme toivomme*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Vallilan kirjasto

**Vallilan kirjasto** on vuonna 1908 perustettu Helsingin kaupunginkirjaston sivukirjasto, joka sijaitsee Vallilan kaupunginosassa. Kirjasto toimii nykyään Juha Leiviskän ja Asta Björklundin suunnittelemassa, vuonna 1991 valmistuneessa korttelitalossa osoitteessa Päijänteentie 5. Rakennus on suosittu arkkitehtuurinähtävyys.

Vallilan kirjastolla on näyttelytila Galleria Kajava, jossa järjestetään kuukausittain vaihtuvia näyttelyitä.

## Historia

Vallilan kirjasto aloitti toimintansa osoitteessa Itäinen Viertotie 39 (nyk. Hämeentie 101) vuonna 1908. Päätös kirjaston perustamisesta oli tehty jo kymmenen vuotta aiemmin. Kirjaston alkuperäinen nimi oli Hermannin haaraosasto. Tiloihin kuului viisi vuokrahuonetta, joista kaksi toimi kirjavarastona, yksi lainaustoimistona ja kaksi lukuhuoneina. Kirjasto palveli asiakkaita kaikkina päivinä paitsi jouluaattona ja -päivänä. Hermannin haaraosaston toiminta jatkui alkuperäisissä tiloissa vuoteen 1927 saakka, jolloin suosion jatkuva kasvu ja siitä seurannut tilanpuute pakotti kirjastolautakunnan hankkimaan sille uudet tilat.

Kirjaston uusi tila sijaitsi edellisvuonna valmistuneessa koko korttelin kokoisessa AsOy Sturessa Sammatintien (2-4) puoleisella reunalla. Talon kivijalasta kirjastolle oli jo rakennusvaiheessa hankittu 250 neliön osakehuoneisto.  Helsingin kaupunki omistaa edelleen ao. huoneiston. Kirjaston nimi muutettiin Vallilan sivukirjastoksi. 

Vuonna 1944 helmikuussa tapahtuneissa pommituksissa Sammatintie 2–4 sai osuman ja syttyi tuleen. Vaikka tulipalo ei yltänyt kirjaston tiloihin sammutustöistä valunut vesi pääsi kirjoihin ja tuhosi jäätyessään suuren osan kokoelmasta. Säilyneet osat siirrettiin turvaan Käpylän kirjastoon. Pommituksen jälkiä korjattaessa kirjaston tiloja muutettiin avoimemmiksi mutta jatkuva tilanpuute haittasi silti kirjaston toimintaa huolimatta lehtisalin siirtämisestä Kangasalatielle. Kirjastolle oli suunniteltu uutta, täysin omaa tilaa useisiin eri paikkoihin jo 1930-luvun lopulta mutta vasta 1980-luvun lopulla se päätettiin rakentaa.

Vallilan kirjaston nykyinen rakennus vihittiin käyttöön 1991. Arkkitehtien Juha Leiviskän ja Asta Björklundin suunnittelemassa Vallilan korttelitalossa toimii kirjaston lisäksi päiväkoti. Kirjaston sisustuksen on suunnitellut Jatta Olin. Uusi rakennus nosti Vallilan kirjaston jälleen paikallisten suosioon. Kirjasto peruskorjattiin ja tiloja ajanmukaistettiin vuonna 2008. Korttelitalon sisäpiha palautettiin alkuperäisen kaltaiseen asuunsa vuonna 2010. Rakennuksessa tehtiin perusteellinen julkisivuremontti vuonna 2013.

## Lähteet

### Kirjallisuutta
* Kianto, Marjut et al: *Hermannin haaraosastosta Vallilan kirjastoksi 1908–1998: Vallilan kirjasto 90 vuotta*. [Helsinki]: Helsingin kaupunki, 2000.

## Aiheesta muualla
Vjatšeslav Kurennoi

**Vjatšeslav Grigorevitš Kurennoi** (; 10. joulukuuta 1932 Moskova &ndash; 23. joulukuuta 1992 Moskova) oli Neuvostoliittoa edustanut vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän voitti urallaan kaksi olympiamitalia, hopeaa Roomasta 1960 ja pronssia Melbournen kisoista 1956. Kurennoi teki vuoden 1956 turnauksessa kolme ja vuoden 1960 turnauksessa yhdeksän maalia.

## Lähteet

* Kurennoin profiili sports-reference.com -sivustolla
Honey Is Cool

**Honey Is Cool** oli ruotsalainen rock-yhtye. Yhtye oli toiminnassa vuosina 1994–2000.

## Historia

Karin Dreijer (laulu), Staffan Larsson (basso) ja Johan Hagström (rummut) perustivat yhtyeen vuoden 1994 keväällä. Joitakin kuukausia myöhemmin kitaristi Anders Göthberg liittyi yhtyeeseen, mutta siirtyi pian Broder Daniel -yhtyeeseen. Hänen tilalleen tuli John Jern. Vuoden 1994 marraskuussa yhtye nauhoitti demon ja soitti ensimmäisen keikkansa saman vuoden joulukuussa.

Vuoden 1995 alussa rumpali Håkan Hellström siirtyi Honey Is Cooliin Broder Daniel -yhtyeestä. Myös Paul Källman (koskettimet) liittyi yhtyeeseen. Yhtye teki sopimuksen pienen göteborgilaisen SunSpot-levy-yhtiön kanssa ja julkaisi EP:n *Focky Focky No Pay* lokakuussa. 

Vuonna 1996 Honey Is Cool teki sopimyksen MVG Records -levy-yhtiön kanssa ja nauhoitti ensimmäisen albuminsa *Crazy Love*, joka julkaistiin huhtikuussa 1997. Carl Larsson korvasi Paul Källmanin kosketinsoittajana ja syksyisen kiertueen jälkeen Håkan Hellström jätti yhtyeen ja siirtyi takaisin Broder Daniel -yhtyeeseen, tällä kertaa basistina.

Vuoden 1998 alussa uudeksi rumpaliksi yhtyeeseen liittyi Fredrik Wennerlund. Elokuussa *Crazy Love* julkaistiin Japanissa. Erimielisyydet MVG Records -levy-yhtiön kanssa johtivat levytyssopimuksen purkamiseen. Vuonna 1999 Carl Larsson jätti yhtyeen, tilalle tuli Dan Lepp. Honey Is Cool julkaisi huhtikuussa 1999 EP:n *Bolero* vastaperustetun Rabid Records -levy-yhtiön kautta. Yhtyeen kosketinsoittaja vaihtui jälleen, tällä kertaa Leppin tilalle tuli Tina Weibull.

Elokuussa 1999 julkaistiin single "There's No Difference" ja Honey Is Coolin toinen albumi *Early Morning Are You Working?*. Vuoden 2000 keväällä julkaistiin vielä EP *Baby Jane*, mutta heinäkuussa yhtye ilmoitti hajoamisestaan levy-yhtiönsä sivuilla.

## Julkaisut

### Albumit

* 
* 

### EP:t

* 
* 
* 
* 
* 

### Singlet

* 
* 

### Esiintymiset muilla julkaisuilla

* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

* 
*
Vehoniemenharju

**Vehoniemenharju** on Kangasalla, Roineen ja Längelmäveden välissä, Kaivannon kanavan eteläpuolella sijaitseva harju. Se on osa pitkää harjuketjua, johon kuuluvat myös Keisarinharju, Kuohunharju, Kirkkoharju ja Tampereen Pyynikinharju. Vehoniemen pohjoispuolella sijaitsee Roineen ja Längelmäveden yhdistävä Kaivannon kanava, joka erottaa Vehoniemenharjun Keisarinharjusta. Harjujakso jatkuu kaakkoon Pälkäneen puolelle Isokankaana, jolla on useita suppia eli lukkoja. Myös Vehoniemenharjulla on suppa, jossa sijaitsee pieni Uhkainlampi. Vehoniemenharjun korkein kohta on 135 metriä merenpinnan yläpuolella.

Vehoniemenharjun päällä kulkeva tie oli aikanaan osa historiallista kulkureittiä Hämeestä Pohjanmaalle. 1930-luvulla tiestä tuli osa Hämeenlinnan ja Tampereen välistä valtatietä 3 ja Tampereen ja Lahden välistä valtatietä 12. Toisen maailmansodan jälkeen valtatie rakennettiin uudelleen harjun pohjoissivulle, jossa se seuraa Längelmäveden rantaa. Tällöin vanha tie jäi yksityistieksi.

Suuri osa harjua on luonnonsuojelualuetta, ja sinne on tehty luontoreittejä. Harjun päällä sijaitsi vuonna 1928 rakennettu, rakennusmestari Heikki Tiitolan suunnittelema retkeilymaja- ja ravintolarakennus, joka oli varsinkin 1930-luvulla suosittu automatkailukohde. Majalla vierailivat muun muassa Norjan kruununprinssi Olavi vuonna 1936, presidentti Kyösti Kallio vuonna 1938 sekä pääministeri Jukka Rangell ja Saksan salaisen poliisin Gestapon päällikkö Heinrich Himmler vuonna 1942. Retkeilymaja oli vuosina 1938–1967 Suomen Matkailuliiton ja viimeisinä vuosinaan yksityisten ravintolayrittäjien omistuksessa. Ravintolatoiminta loppui vuonna 1980, minkä jälkeen ränsistynyt rakennus purettiin nykyisen automuseon tieltä.
Resident Evil: Afterlife

**Resident Evil: Afterlife** on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut 3D:nä kuvattu kauhu- ja toimintaelokuva. Se on ''Resident Evil'' -elokuvasarjan neljäs osa. Elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut Paul W. S. Anderson.

## Juoni

Vuoden kuluttua *[[Resident Evil: Tuho]]n* tapahtumista Alice (Milla Jovovich) klooneineen hyökkää Umbrella-yhtiön tokiolaiseen tukikohtaan. Albert Wesker (Shawn Roberts) poistaa antiviruksella Alicen aiemmistakin elokuvista tutut voimat. Wesker räjäyttää tukikohdan ja paetessaan lentokoneella hän joutuu koneeseen piiloutuneen Alicen kanssa kamppailuun, minkä aikana lentokone tekee pakkolaskun. Onnettomuudesta selvinnyt Alice matkustaa Alaskan Arcadiaan etsimään sinne suunniteltua turvapaikkaa. Hän kuitenkin löytää vain selviytyneiden helikopterin sekä mielenhallintalaitteella orjuutetun ja muistinsa menettäneen Claire Redfieldin (Ali Larter). 

Clairen palattua tajuihinsa kaksikko matkustaa pienlentokoneella Los Angelesiin, jossa he laskeutuvat vankilan katolle. Vankilaa tukikohtavana käyttävät Bennett (Kim Coates), Luther West (Boris Kodjoe), Angel Ortiz (Sergio Peris-Mancheta), Wendell (Fulvio Cecere), Crystal Waters (Kacey Barnfield) ja Kim Young (Norman Yeung) kertovat Arcadian olevankin länsirannikolla seilaava rahtialus, jonka lähettämä hätäkutsu kertoo sen olevan turvapaikka. Alice päättää edetä laivaan, ja vapauttaa vankina pidetyn Chrisin (Wentworth Miller), joka paljastuu Clairen veljeksi. Zombit ja teloituskirvestä aseenaan käyttävä ”Executioner” tappavat kaikki, lukuun ottamatta Alicea ja Redfieldejä, jotka onnistuvat pakenemaan.

Arcadialla Alice, Claire ja Chris saavat tietää laivan olevan houkutin ja ansa selviytyneille. Tuhansien koehenkilöinä käytettävien ihmisten joukosta he löytävät K-Martin (Spencer Locke) ja kohtaavat pakkolaskussa kuolleeksi luullun Weskerin. Yhteenoton jälkeen Wesker pakenee ja aikoo räjäyttää laivan, mutta hänen tietämättään Alice on asettanut Weskerin lentokoneeseen pommin, joka räjäyttää koneen ja tappaa Weskerin. Vankilassa kuolleeksi luultu Luther paljastuu eloonjääneeksi. Pian selviytyneet huomaavat Arcadian joutuneen Umbrellan helikopterilaivueen hyökkäyksen kohteeksi, ja lopputeksteihin sijoitetussa lyhyessä kohtauksessa laivueen komentajaksi paljastuu Jill Valentine (Sienna Guillory). 

## Rooleissa

## Vastaanotto
Elokuva–arvioita keräävien sivujen Rotten Tomatoesin ja Metacriticim molempien keräämistä arvosteluista suurin osa oli elokuvan vastaisia. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 296&nbsp;221&nbsp;663 Yhdysvaltain dollaria ja ensimmäisellä esitysviikollaan 26&nbsp;650&nbsp;264. Rahallisesti elokuva tuotti enemmän kuin *Resident Evil* -elokuvasarjan aiemmat elokuvat. Elokuvasta tuli myös kaikkien aikojen menestynein Kanadassa tuotettu kokopitkä elokuva.

## Lähteet
Antal Bolvári

**Antal Bolvári** (6. toukokuuta 1932 Kaposvár – 8. tammikuuta 2019) oli unkarilainen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla Honvédia. Bolvári oli mukana maansa olympiakultaa voittaneessa joukkueessa sekä Helsingin olympialaisissa 1952 että Melbournen kisoissa 1956. Hän teki vuoden 1952 kisoissa yhden ja vuoden 1956 turnauksessa kaksi maalia.

## Lähteet
* Bolvárin profiili sports-reference.com -sivustolla  

### Viitteet
Ervin Zádor

**Ervin Zádor** (7. kesäkuuta 1935 Budapest – 28. huhtikuuta 2012) oli unkarilainen vesipalloilija ja olympiavoittaja.

Zádor edusti seuratasolla Vasas Sport Club Hajógyár SK -seuraa. Hän oli mukana maansa kultaa voittaneessa joukkueessa Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Hän pelasi turnauksessa neljä ottelua ja teki viisi maalia. Zádor muistetaan erityisesti kuuluisasta välieräottelusta Neuvostoliittoa vastaan. Kyseisessä ottelussa Neuvostoliiton Valentin Prokopov iski Zádorin kasvoihin verta vuotaneen haavauman, mikä muiden kahakoiden ohella antoi ottelulle tunnetun nimen "Melbournen verikylpy".

Uransa jälkeen Zádor valmensi uimari Mark Spitziä, kun tämä oli teini-ikäinen. Zádor kuoli 76-vuotiaana 28. huhtikuuta 2012.

## Lähteet
* Ervin Zádor Biography and Olympic Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Duke Reid

**Arthur ”Duke” Reid** (1915 Portland, Jamaika – 1975) oli jamaikalainen tuottaja, DJ ja levy-yhtiön omistaja.
György Kárpáti

**György Kárpáti** (23. kesäkuuta 1935 Budapest – 17. kesäkuuta 2020 Budapest) oli unkarilainen vesipalloilija ja olympiavoittaja.

Kárpáti edusti seuratasolla Budapesti Kinizsiä ja myöhemmin Ferencvárosi Torna Club -seuraa. Hän voitti kesäolympialaisissa yhteensä neljä mitalia, kultaa vuosina 1952, 1956 ja 1964 sekä pronssia vuoden 1960 kisoista. Hän voitti myös Euroopan mestaruuden vuosina 1954, 1958 ja 1962. Kárpáti pelasi laitahyökkääjänä ja menestyi erityisesti nopeutensa ansiosta. Häntä sanottiinkin maailman nopeimmaksi vesipalloilijaksi.

Kárpáti kuoli Budapestissä 17. kesäkuuta 2020. Hän oli viimeinen elossa ollut Unkarin joukkueen jäsen Melbournen verikylvystä.

## Lähteet
* 
* [Profiili](https://ishof.org/gyorgy-karpati--(hun).html) International Swimming Hall of Fame 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Fairey Firefly

**Fairey Firefly** oli Britannian Kuninkaallisen laivaston tukialushävittäjä, jonka käyttäjän oli Fleet Air Arm toisessa maailmansodassa. Konetta valmistettiin Fairey Aviation Companyn Stockportin tehtaalla 1941–1955.

Kone oli edeltäjäänsä Fairey Fulmaria suoritukykyisempi, ja sen tulivoima oli suurempi, mutta se saatiin palveluskäyttöön vasta sodan loppupuolella. Kone oli suunniteltu laivaston vaatimusten mukaisesti kaksipaikkaiseksi ja siten tiedustelukäyttöön soveltuvaksi. Sen rakenne oli kestävä, toimintasäde pitkä ja muutenkin soveltuva tukialuskoneeksi, mutta rajoittavana tekijänä oli heikohko voimanlähde raskaalle rungolle.

Se palveli sodan päätyttyä rynnäkkökoneena sekä sukellusveneentorjuntatehtävissä, joissa kone palveli aina 1950-luvun puoleenväliin saakka. Sekä Kuninkaallisen laivaston että Australian laivaston Fireflyt palvelivat Korean sodassa tukialuksilta. Muualla kone palveli Kanadassa, Intiassa ja Alankomaissa, jonka koneet osallistuivat Hollannin Uuden-Guinean taisteluihin 1962.

## Lähteet
*

## Aiheesta muualla
Hyundai ix35

**Hyundai ix35** viittaa seuraaviin Hyundai-malleihin:

* Hyundai Tucson, myytiin vuosina 2009–2015 nimellä Hyundai ix35 Etelä-Koreaa ja Pohjois-Amerikkaa lukuun ottamatta
* Hyundai ix35, vuodesta 2017 lähtien Kiinan markkinoille valmistettu malli.
Luis Milla

**Luis Milla Aspas** (s. 12. maaliskuuta 1966 Teruel, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Hän edusti 16-vuotisella pelaajaurallaan kolmea eri Espanjan suurseuraa Barcelonaa, Real Madridia ja Valenciaa.

## Seurajoukkueura
Milla sai jalkapallo-oppinsa Barcelonan junioriakatemiassa. Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa hän teki kaudella 1984–1985 ottelussa Zaragozaa vastaan. Samaisessa ottelussa hän teki myös uransa ensimmäisen maalin maan pääsarjassa Primera Divisiónissa.

Lopulta kaudella 1988–1989 hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa edustusjoukkueessa ja pelasi seuraavien kahden kauden aikana yhteensä 53 ottelua. Kesällä 1990 Milla ei päässyt yhteisymmärrykseen sopimusasioista Barcelonan kanssa ja siirtyi ilmaisella siirrolla Real Madridiin. Hän kärsi ensimmäisellä kaudellaan loukkaantumisesta, eikä pelannut kuin kuudessa ottelussa. Loukkaantumisensa jälkeen hän teki onnistuneen paluun ja nousi yhdeksi keskikentän luottopelaajista.

Milla pelasi uransa viimeiset vuodet Valenciassa, jossa hän lopulta päätti uransa kesällä 2001. Hän pelasi pelaajauransa aikana kaikkiaan yli 400 virallista ottelua.

## Maajoukkueura
Milla teki ensiesiintymisensä Espanjan maajoukkueessa 15. marraskuuta 1989 ottelussa Unkaria vastaan. Myöhemmin urallaan hän pelasi vielä kahdessa maaottelussa Sveitsiä ja Tšekkoslovakiaa vastaan. Maaleja maajoukkueessa hän ei onnistunut tekemään.

## Valmentajaura
Milla aloitti valmentajauransa Puçolista, joka pelasi maan alimmalla kansallisella sarjatasolla Tercera Divisiónissa. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi entisen seuratoverinsa Michael Laudrupin apuvalmentajaksi pääsarjaseura Getafeen.

Kesällä 2008 hänet nimettiin Espanjan alle 19-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajaksi. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi valmentamaan alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta. Hänet erotettiin maajoukkueen päävalmentajan paikalta epäonnistuneiden vuoden 2012 kesäolympialaisten jälkeen, kun Espanja ei selviytynyt jatkoon omasta alkulohkostaan.

Helmikuussa 2013 hän siirtyi Al Jaziran päävalmentajaksi.

## Saavutukset
***[[FC Barcelona|Barcelona]]**:
**Primera División: 1984–1985
**Cup-voittajien cup: 1988–1989
**Copa del Rey: 1989–1990

***[[Real Madrid]]**: 
**Primera División: 1994–1995, 1996–1997
**Supercopa de España: 1990, 1993
**Copa del Rey: 1992–1993

***[[Valencia CF|Valencia]]**:
**Copa del Rey: 1998–1999
**Supercopa de España: 1999

## Aiheesta muualla
* Luis Millan tilastot BDFutbol-sivustolla 
* Luis Millan maajoukkuetilastot Fútbol en la Red -sivustolla
Purjehdus kesäolympialaisissa 1976

**[[Kesäolympialaiset 1976|Vuoden 1976 kesäolympialaisten]] [[purjehdus]]** järjestettiin 19. – 28. heinäkuuta 1976 Kanadassa Ontariojärvellä. Laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa 16. kertaa. Mukana oli 257 osanottajaa 40 maasta. Tapahtumia oli kuusi.

## Mitalistit
### Miehet

### Avoin luokka

## Mitalitaulukko

## Lähteet
*Sailing at the 1976 Montréal Summer Games
Hilda-ryhmä

**Hilda-ryhmä** on asteroidiryhmä, joka kiertää Aurinkoa Marsin ja Jupiterin välisellä asteroidien päävyöhykkeellä vyöhykkeen ulommalla puolella. Ryhmän asteroidit ovat 3:2 rataresonanssissa Jupiterin kanssa. Ryhmällä kiertoradan isoakselin puolikas on noin  astronomista yksikköä ja ryhmän asteroidit ovat noin  astronomisen yksikön sisällä. Hilda-ryhmän asteroidien fyysinen koostumus muistuttaa Jupiterin troijalaisia asteroideja, jotka ovat D-, P- ja C-tyyppejä asteroidien luokituksessa. Hilda-ryhmän asteroideilla on myös alhainen albedo. Hilda-ryhmässä suuri osa on D-tyypin asteroideja, mutta sen suurimmat kappaleet ovat C- ja P-tyyppiä, joita on pieni osa ryhmän asteroideista.

Hildat ovat saaneet nimensä 153 Hilda-nimisen asteroidin mukaan, joka on yksi ryhmän jäsenistä.
3:2 rataresonanssi tarkoittaa, että Hilda-ryhmän asteroidi kiertää Auringon kolmesti ajassa, jossa Jupiter suorittaa kaksi kierrosta.
Resonanssin vuoksi Hildojen radat ovat vakaita. Ryhmän jäsenet eivät ole syntyneet yhden kappaleen hajotessa osiin, vaan liikkuvat vain samantyyppisillä radoilla. Ne muistuttavatkin tässä suhteessa Kuiperin vyöhykkeellä Neptunuksen kanssa 2:3 resonanssissa olevia plutinoita. Hildan lisäksi Hilda-ryhmään kuuluu satoja muita asteroideja. Hilda ryhmän kohteiden paikat avaruudessa muodostavat kolmiomaisen muodostelman päävyöhykkeen ulkolaidalle.

## Lähteet
*Asteroid families in the first-order resonances with Jupiter 
*Hilda asteroids as possible probes of jovian migration. 
*The Planetary Society: Types of Trans-Neptunian Objects 
*JPL Small-Body Database Browser: 153 Hilda 
*http://www.nineplanets.org/asteroids.html#asclass 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*The triangle formed by the Hilda asteroids
Andreasson BA-4B

**Andreasson BA-4B** oli Björn Andreassonin suunnittelma ja vuonna 1966 rakentama kaksitasoinen taitolentokone, jota markkinoitiin harrastajille rakennettavaksi. 

Kone perustui hänen toista maailmansotaa edeltävään Andreasson BA-4 -koneeseen. 

## Spesifikaatio (englantilaisen Crosbyn rakentama BA-4B)
* miehistö: ohjaaja
* pituus 4,7 m
* kärkiväli 5,6 m
* tyhjäpaino 295 kg
* lentopaino 460 kg
* voimalaite Continental O-200, 75 kW
* huippunopeus 240 km/h
* lentomatka 523 km
* nousunopeus 6.1 m/s

## Aiheesta muualla
* britishaircraft.co.uk
* Andreasson BA-4, BA-4B och BA-11
Crush.Fukk.Create: Requiem for Generation Armageddon

**Crush.Fukk.Create: Requiem for Generation Armageddon** on puolalaisen blackened death metal -yhtye Behemothin live-DVD, joka on julkaistu vuonna 2004 levymerkillä Regain Records.

## Kappalelista

**DVD 1**

**Live Pandemonium - Live at Party San Festival 2003**
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

**Mother Khaoz On Stage - Live at Mystic Festival 2001**
#
#
#
#
#
#
#

**Musiikkivideot**
#
#

**DVD 2**
# Interview and introduction to selected episodes by Nergal
# The past is like a funeral...
# X-Mass-festivaalit
# Italian keikkailua
# First headlining experience
# Puola
# Barbarossa itäkiertue
# Mexikon episodi
# Euroopan kiertue
# Albumin tuotantoa sekä studio-ottoja
# Yhdysvaltain valloitus yms.

## Kokoonpano
* Nergal - laulu, sähkökitara
* Inferno - rummut
* Orion - bassokitara (Live at Party San Festival 2003)
* Havoc - sähkökitara
* Novy - bassokitara (Live at Mystic Festival 2001)

## Arvostelut
* Chronicles of Chaos: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
The Return of the Northern Moon

**The Return of the Northern Moon** on Behemothin toinen demo, joka on julkaistu vuonna 1993.

## Kappalelista
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
*Nergal – laulu, sähkökitara, bassokitara
*Adam "Baal" Muraszko – rummut
*Rob Darken – kosketinsoitin (sessiomuusikko)

## Aiheesta muualla
* 
*
Endless Damnation

**Endless Damnation** on Behemothin ensimmäinen demo, joka on julkaistu vuonna 1992. Yhtyeen keulakuvan Adam Darskin pseudonyyminä toimi vielä tuolloin *Holocausto*, mutta seuraavan demon ilmestumiseen mennessä hän muutti taiteilijanimensä Nergaliksi.

Demolla soittaa bassoa puolalainen Adam "Desecrator" Malinowski (s. 17. joulukuuta 1977). Hän ei tämän jälkeen ole esiintynyt muilla yhtyeen levytyksillä.

## Kappalelista
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Holocausto (Nergal) – laulu, kitara 
* Sodomizer – rummut
* Desecrator – kitara

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Endless Damnation discogs.com -sivustolla
*
896 Naval Air Squadron

**896 Naval Air Squadron** (**896 NAS**) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.

## Palvelus
Laivue koottiin 15. elokuuta 1942 RNAS Strettonissa, jonka jälkeen se siirrettiin *[[RMS Queen Mary]]llä* Yhdysvaltoihin. Se perustettiin 15. syyskuuta virallisesti Norfolkissa, Virginiassa kalustonaan kuusi Martlet IV -konetta. Laivue liitettiin helmikuussa 1943 ''HMS Victoriousille'', jonka mukana se matkasi Panaman kanavan kautta Tyynellemerelle Yhdysvaltain laivaston tueksi. Laivue tuki Yhdysvaltain merijalkaväen maihinnousuja keskisten Salomonien alueella.

Palattuaan syyskuussa kotimaahan laivue varustettiin kymmenellä Wildcat V:llä, minkä jälkeen se liitettiin marraskuussa 7. Laivastonhävittäjälennostoon. Se siirrettiin helmikuussa 1944 *HMS Pursuerille* suojaamaan Gibraltarille matkaavia saattueita. Laivue osallistui huhtikuussa iskuun Norjan vuonoissa piileksivää Saksan laivaston taistelulaivaa *[[Tirpitz]]iä* vastaan. Laivue lakkautettiin 12. kesäkuuta *HMS Pursuerilla* liittämällä 881 laivueeseen.

Muodostettavan laivueen henkilöstö kuormattiin 5. marraskuuta 1944 Liverpoolissa joukkojenkuljetusalukseen, joka saapui 5. tammikuuta 1945 Kapkaupunkiin Wingfieldiin. Neljä päivää myöhemmin laivue perustettiin uudelleen, ja sen kalustona oli 24 Hellcat FB.II konetta. Laivue siirrettiin *[[HMS Ameer (D01)|HMS Ameerille]]*, jonka mukana se siirtyi huhtikuussa Ceylonille. Heinäkuussa laivue oli mukana Nikobaarien alueen maihinnousuissa, joissa se suojasi laivastoa ja rynnäköi maakohteisiin. Nikobaareilta se siirrettiin *[[HMS Empress (D42)|HMS Empressille]]* suojaamaan miinanraivausta Phuketin alueella. Japanin antauduttua laivue suojasi syyskuun alussa Malesian uudelleen miehitystä, minkä jälkeen se palasi aluksensa kannella kotimaahan. Britteinsaarille saavuttuaan laivue lakkautettiin 19. joulukuuta.

Laivueen tunnus otettiin uudelleen käyttöön, kun *HMS Hermekseltä* siirretyt kaksi 819 laivueen ja kolme 826 laivueen Sea King HAS.2 helikopteria muodostivat 1. syyskuuta 1978 De Kooyn laivastotukikohdassa Alankomaiden laivastolle lainatun harjoituksessa Northern Wedding käytettävän laivueen. Helkopterit palasivat kuukauden lopulla laivueisiinsa, jolloin tilapäislaivue lakkasi olemasta.

## Lähteet
*
*
*
*
*
*

### Viitteet
Originators of Northern Darkness - A Tribute to Mayhem

**Originators of Northern Darkness - A Tribute to Mayhem** on vuonna 2002 julkaistu tribuuttialbumi, jolla erinäiset yhtyeet tulkitsevat norjalaisen black metal -yhtye Mayhemin kappaleita.

## Kappalelista

## Lähteet
Alberto Botía

**Alberto Tomás Botía Rabasco** (s. 27. tammikuuta 1989 Murcia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa kreikkalaista Olympiakosia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

## Seurajoukkueura
Botía aloitti palloilu-uransa 8-vuotiaana, kun hän siirtyi paikallisseura Benieliin. Kolme vuotta myöhemmin hän siirtyi Murcian junioriakatemiaan.

Vuonna 2003 hän liittyi katalonialaisjätti Barcelonaan, jossa hän vietti ensimmäiset kolme vuotta juniorijoukkueissa. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 30. toukokuuta 2009 ottelussa Deportivoa vastaan.

14. heinäkuuta 2009 Botía siirtyi kauden kestävällä lainasopimuksella Sporting Gijóniin. Hän kuului lähes koko kauden ajan joukkueen avauskokoonpanoon. Lopulta hyvin sujuneen kauden jälkeen hän päätti jäädä Sportingiin ja teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen. Barcelonalla on takaisinosto-oikeus ensimmäisten kolmen vuoden aikana.

Kesällä 2012 Botía siirtyi vuoden kestävällä lainasopimuksella Sevillaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Alberto Botían tilastot BDFutbol-sivustolla
Petteri Kolinen

**Petteri Kolinen** (s. 19. syyskuuta 1963 Helsinki) on suomalainen teollinen muotoilija. Kolinen on opiskellut teolliseksi muotoilijaksi Taideteollisessa korkeakoulussa Helsingissä sekä täydentänyt opintojaan MA Design Leadership -tutkinnolla. Petteri Kolinen on työskennellyt vuosina 1993–2007 Nokian muotoiluosastolla eri tehtävissä, mistä hän siirtyi 2007 vastaamaan Martela Oyj:n kohtaamistilojen kalustemallistosta ja konsernin johtoryhmän jäseneksi. Vuosina 2008-2013 Petteri Kolinen toimi Martela-konsernin Muotoilujohtajana. Vuoden 2013 alussa Petteri Kolinen kutsuttiin jäseneksi Suomen Taideteollisuusliitto Ornamon ammattiasioiden toimikuntaan. 1.9.2013 – 30.8.2015 Kolinen toimi suomalaisen Nanso Groupin luovana johtajana ja johtoryhmän jäsenenä vastuualueenaan konsernin eri brändien ja mallistojen kehittäminen. Hän aloitti Design Forum Finlandin toimitusjohtajana 1. elokuuta 2015 ja toimi tehtävässään vuoteen 2021. Tammikuussa 2022 Kolinen aloitti toimitusjohtajana Punda Brands Oy:ssä.

Kolisella on yli 20 mallisuojaa puhelimien muotoilussa sekä yli 50 mallisuojaa muissa tuotteissa.

## Palkinnot
*IF (International Forum Design) Design Award, 2004 (Nokia 5100)
*Red Dot Design Team Award, 2003
*Forma Finlandia, 1997 (Nokia 6110-sarja)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*WDC 2012 Designer Portraits: Petteri Kolinen
*Haastattelussa Nanso Groupin luova johtaja, Petteri Kolinen / Dingle
*Petteri Kolinen Design Forum Finlandin toimitusjohtajaksi 
*Design Forumin uusi toimitusjohtaja Petteri Kolinen; Suomalaisilta puuttuu kyky rakentaa brändejä  (HS 20.8.2015)