open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Samuel Dolin

**Samuel Joseph Dolin** (22. elokuuta 1917 Montreal – 13. tammikuuta 2002 Midland) oli kanadalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi. 

Dolinin opettajien joukossa olivat Stanley Gardner, Weldon Kilburn, Ernst Krenek ja Reginald Godden. Hän oli koulutukseltaan musiikin tohtori (Toronton yliopisto, 1958). Hänen omien oppilaidensa joukossa ovat Stuart Broomer, Brian Cherney, Steven Gellman, Herbie Helbig, James Hiscott, Paul Hoffert, Lorraine Johnson, Moe Koffman, Gary Kulesha, Larysa Kuzmenko, Michel Longtin, John Mills-Cockell, Allan Rae, Eric Robertson, Clark Ross, Ann Southam, Ben Steinberg, Timothy Sullivan, Roman Toi, Ben Trowell, Ruth Watson Henderson, Wes Wraggett ja Jack Zaza.

Dolinin omat teokset kattavat useita eri tyylejä kromaattisesta ja perinteisestä *Serenadista jousilla* (kantaesitetty vuoden 1952 kesäolympialaisissa) multimediateokseen *Drakkar*, joka kuvaa viikinkien ensimmäisiä näkyjä Uudesta maailmasta. Dolin käytti sittemmin jälkimmäisen teoksen nimeä omaa kustannusyhtiötään nimetessään. Dolinin myöhemmissä teoksissa suositaan pienempiä kokoonpanoja. Näiden teosten joukossa on *Two Vocalises for Two Celli* Kaksoiskonsertto oboelle, sellolle ja orkesterille muodostaa poikkeuksen tähän pääsääntöön. Tämän suurimuotoisen teoksen tilasi Ontario Arts Council, ja sen kantaesitti säveltäjän tytär Elizabeth Dolin oboisti Patricia Moreheadin kanssa.

Dolin opetti vuoteen 2001 saakka The Royal Conservatory of Musicissa (Toronto).

## Lähteet
Purcell-jousikvartetti

**Purcell-jousikvartetti** () on vuonna 1968 perustettu, vuoteen 1991 saakka toiminut jousikvartetti. Sen perustivat Vancouverin sinfoniaorkesterin jäsenet Norman Nelson, Raymond Ovens, Simon Streatfeild ja Ian Hampton. Myöhemmin jäsenet vaihtelivat useaan otteeseen. Nelsonin jälkeen ensimmäisinä viulisteina toimivat Sydney Humphreys (1979–1987) ja sitten Marc Destrubé. Ovensia seurasi toisena viulistina vuonna 1970 Frederick Nelson, jota puolestaan seurasivat 1970-luvun loppupuolella kronologisessa järjestyksessä Robert Growcott, Joseph Peleg ja Bryan King. Alttoviulisti Streatfeildin korvasi vuonna 1969 Philippe Etter ja sellisti Hamptonin vuonna 1989 Heather Hay. 

Purcell-kvartetti piti ensimmäisen julkisen konserttinsa maaliskuussa 1969 Fou Ts'ongin kanssa CBC:lle. Paitsi lukuisissa kanadalaiskaupungissa, kvartetti esiintyi 1980-luvun kuluessa myös Neuvostoliitossa, Kuubassa, Meksikossa, Floridassa, Japanissa, Ranskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Moni kanadalaisteos oli kvartetin kantaesittämä. Näihin teoksiin kuuluu R. Murray Schaferin, Barbara Pentlandin, Harry Freedmanin, Bruce Davisin, Anton Kuertin, André Prévostin, Jean Coulthardin, John Fodin, Eugene Wilsonin ja Elliot Weisgarberin teoksia.

## Lähteet
Laura Alakukku

**Laura Alakukku** (s. 28. huhtikuuta 1958 Vampula) on suomalainen maataloustieteilijä ja Helsingin yliopiston maatalouden ympäristöteknologian professori.

Alakukku tuli ylioppilaaksi Säkylän seudun lukiosta 1977. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1986, lisensiaatiksi 1993 ja tohtoriksi 1997. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1997) käsitteli maaperän tiivistymistä painavien maatalouskoneiden käytön seurauksena. Väitöskirjatyö oli otsikoitu *Long-term soil compaction due to high axle load traffic*. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston maatalousteknologian dosentiksi 1999.

Työurallaan Alakukku on toiminut Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskuksen (MTT) tutkijana 1986-1998, Helsingin yliopiston virkaatekevänä professorina 1998-1999 ja MTT:n erikoistutkijana 1999-2006. Hän oli 2002-2006 Maa- ja metsätalousministeriön rahoittaman Maaperätutkimusohjelman koordinaattori. Helsingin yliopiston maatalouden ympäristöteknologian professori hän on ollut huhtikuusta 2007 lähtien. 

Alakukun tutkimus työ on keskittynyt muun muassa maatalouden ympäristökuormitusta vähentävien sekä maatalous- ja elintarviketuotannon kilpailukykyä parantavien viljelymenetelmien kehittämiseen. 
 
Hän on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2013.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laura Alakukku. University of Helsinki  (researchgate.net)
*Google Scholarin haku "Laura Alakukku"  (scholar.google.com)
*Laura Alakukku. Professor at University of Helsinki  (linkedin.com)
*Tuure Kiviranta (5.2.2017) Professorit: Itämeri ei voita mitään, jos Kiuruveden karjatalous häviää  (maaseuduntulevaisuus.fi)
Formula 2 Espanjan Grand Prix 2018

**Formula 2 Espanjan Grand Prix 2018** oli Formula 2 -kauden 2018 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 12.–13. toukokuuta Circuit de Barcelona-Catalunyan moottoriradalla Barcelonassa Espanjassa.

## Tulokset
### Aika-ajot

### Lauantain kilpailu

### Sunnuntain kilpailu

## Muuta
* Jack Aitkenin ensimmäinen voitto.

## Katso myös
* Espanjan Grand Prix 2018
* GP3 Espanjan Grand Prix 2018

## Lähteet
Suzanne Shulman

**Suzanne Shulman** (s. 30. marraskuuta 1946 Toronto) on kanadalainen huilisti. Hän sai taiteilijadiplominsa vuonna 1967. Hänen opettajinaan olivat Toronton yliopistossa Nicholas Fiore ja Robert Aitken. Lisäksi hän suoritti Pariisissa opintoja Christian Lardén, Michel Debostin, Marcel Moysen ja Jean-Pierre Rampalin johdolla. 

Shulman on osoittanut urallaan erityistä kiinnostusta kamarimusiikkia kohtaan. Hän oli perustamassa Camerataa. Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Claude Savardin (piano), Catherine Michelin (harppu), Douglas Bodlen (cembalo), Marisa Roblesin (harppu), Marta Hidyn (viulu), Steven Starykin (viulu), Angela Hewittin (piano) ja Valerie Tryonin (piano) kanssa. Hän on tehnyt opetustyötä McMasterin yliopistossa, Toronton yliopistossa ja The Royal Conservatory of Musicissa.

## Lähteet
GP3 Espanjan Grand Prix 2018

**GP3 Espanjan Grand Prix 2018** oli GP3-kauden 2018 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 12.–13. toukokuuta Circuit de Barcelona-Catalunyan moottoriradalla Barcelonassa Espanjassa.

## Muuta
* Callum Ilottin, Nikita Mazepinin, Gabriel Aubryn, Joey Mawson, Simo Laaksosen, Diego Menchacan, David Beckmannin, Will Palmerin ja Pedro Piquetin ensimmäinen kilpailu.
* Dorian Boccolaccin ja Niko Karin ensimmäinen kilpailu MP Motorsportilla.
* Leonardo Pulcinin ensimmäinen kilpailu Campoksella.
* Alessio Lorandinin ensimmäinen kilpailu Tridentillä.
* Julien Falcheronin ensimmäinen kilpailu Ardenilla.
* Tatiana Calderónin ensimmäinen kilpailu Jenzer Motorsportilla.

## Katso myös
* Espanjan Grand Prix 2018
* Formula 2 Espanjan Grand Prix 2018
Kanadan kansallinen nuoriso-orkesteri

**Kanadan kansallinen nuoriso-orkesteri** () on Kanadan lahjakkaimmille 14–28-vuotiaille suunnattu orkesteri, jonka toiminnalla on myös pedagoginen tarkoitus. Se perustettiin vuonna 1960 laajalti Walter Susskindin ansiosta ja Ison-Britannian kansallisen nuoriso-orkesterin antaman mallin pohjalta. Noin joka kolmas Kanadan sinfoniaorkesterien ammattimainen soittaja on aikoinaan toiminut kansallisessa nuoriso-orkesterissa. 

Kanadan kansallinen nuoriso-orkesteri on konsertoinut jokaisessa suuressa kanadalaiskaupungissa ja monissa muissakin kaupungeissa Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Vuonna 1998 kansallinen nuoriso-orkesteri myös kiersi Japanissa Kazuyoshi Akiyaman johdolla. Orkesterilla on oma nimikkosäveltäjänsä, jollaisena on toiminut muiden muassa Omar Daniel.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Antero Nyman

**Salli Kaarlo Antero Nyman** (27. kesäkuuta 1893 Savonranta – 17. syyskuuta 1953 Jämsänkoski) oli suomalainen diplomi-insinööri ja jalkapallovaikuttajia, joka oli vuorineuvos Juuso Waldenin ohella toinen jalkapallon Suomen Cupin kehittäjistä ja alullepanijoista. Kilpailun ikuisesti kiertävä palkinto on nimetty hänen mukaansa *Antero Nymanin muistopalkinnoksi*.

## Ura
Nyman pelasi itse opiskeluaikoinaan jalkapalloa Helsingin Jalkapalloklubissa, Viipurin Reippaassa sekä Kiffenissä. Valmistuttuaan insinööriksi vuonna 1921 hän siirtyi Yhtyneiden Paperitehtaiden palvelukseen Myllykoskelle. Vuodesta 1924 lähtien Nyman toimi Jämsänkoskella Yhtyneiden Hovilanhaaran paperitehtaan teknillisenä johtajana, kunnes siirtyi 1940 samaan konserniin kuuluneen Jylhävaaran konepajan toimitusjohtajaksi Valkeakoskelle.

Yhtyneissä Paperitehtaissa Nyman oli aktiivisesti mukana yhtiön urheilutoiminnassa. Vuonna 1930 hän oli perustamassa Jämsänkosken Ilvestä ja kuului myös 1935 toimintansa aloittaneeseen Yhtyneiden Paperitehtaiden urheilulautakuntaan Jämsänkosken tehtaiden edustajana. Lautakunnan tarkoituksena oli kehittää työntekijöiden liikuntaharrastusta, jotta nämä eivät lähtisi vapaa-aikanaan mukaan esimerkiksi kommunistien toimintaan. Nymanilla oli merkittävä vaikutus erityisesti jalkapallon juurtumiseen Yhtyneiden tehdaspaikkakunnille, joita Valkeakosken ja Jämsänkosken lisäksi olivat muun massa Varkaus, Kajaani ja Myllykoski. 

Jämsänkoskella vaikuttaessaan hän värväsi paikkakunnalle pelaajia muun muassa Kuopiosta ja Helsingistä. Vuonna 1935 Nymanin johtama Jämsänkosken tehtaiden joukkue voitti Yhtyneiden Paperitehtaiden ensimmäisen jalkapallomestaruuden, ja Ilves puolestaan voitti samana vuonna Suomen Palloliiton Hämeen piirin mestaruuden. Hän oli myös Jämsänkosken suojeluskunnan paikallispäällikkönä vuosina 1929–1930. Valkeakoskelle muutettuaan Nyman oli mukana käynnistämässä Hakan reservijoukkueeksi perustetun Pallo-Sepot 44:n toimintaa.

## Jalkapallon Suomen Cup
1950-luvun alussa Nyman ja Yhtyneiden toimitusjohtaja Juuso Walden ryhtyivät kehittämään suomalaisille jalkapalloseuroille tarkoitettua cup-kilpailua Englannista saadun mallin mukaisesti. Nyman kuitenkin kuoli äkillisesti syyskuussa 1953 kaksi vuotta ennen Suomen Cupin käynnistymistä. Vuonna 1954 Walden lahjoitti Suomen Palloliitolle Britanniasta hankkimansa pokaalin, jonka hän halusi nimettäväksi Nymanin mukaan. Vuonna 1955 ensimmäistä kertaa järjestettyä kilpailua kutsuttiin aluksi myös ”Antero Nyman Cupiksi” ennen nimen ”Suomen Cup” vakiintumista.

## Perhe
Nymanin puoliso oli Lappeenrannasta kotoisin ollut Ilmi Hyvönen. Heidän poikansa Atte Nyman (1922–2014) toimi pitkään Valkeakosken Hakan jalkapallojaoston puheenjohtajana.

## Lähteet
Tian Zhuangzhuang

**Tian Zhuangzhuang** (yksink.: 田壮壮, perint.: 田壯壯, pinyin: Tián Zhuàngzhuàng, s. 23. huhtikuuta 1952 Peking) on kiinalainen elokuvaohjaaja.

## Elämäkerta
Tian on näyttelijä ja elokuvaohjaaja Tian Fangin ja Kiinan elokuvastudion johtajan, näyttelijä Yu Lanin poika.

Tian aloitti uransa valokuvaajana on työskennellyt myös maatalouden elokuvastudiolla Kiinassa. Hän valmistui Pekingin elokuva-akatemiasta vuonna 1982, ja useat muut johtajat viidennen sukupolven, mukaan lukien Chen Kaigen ja Zhang Yimoun.

Tian on työnsä vuoksi joutunut kiistaan Kiinan viranomaisten kanssa, erityisesti elokuvien *[[Daoma zei|Horse Thief]]* (1984), ja *[[Sininen leija]]* (1993), elokuva tapahtumista Sadan kukan kampanja, Suuri harppaus ja Kulttuurivallankumous vuoksi. *Sininen leija* esitettiin 1993 Cannesin elokuvajuhlilla ilman Kiinan viranomaisten hyväksyntää. Tian Zhuangzhuangilta on kielletty kymmeneksi vuodeksi elokuvanteko. Vuonna 2002 hän ohjasi elokuvan *[[Kevät pikkukaupungissa]]*, joka perustuu Fei Mun elokuvaan vuodelta 1948. Vuonna 2004 hän teki ensimmäisen  HDTV-dokumentin Kiinassa, elokuvan nimeltään *[[Delamu]]*, jonka aiheena ovat Tiibetin Yunnanin etniset vähemmistöt.

## Filmografia
* *Red Elephant* (红象, 1982)
* *Syyskuu* (九月, 1984)
* *Metsästys Land Act* (猎场扎撒, 1985)
* *[[Daoma zei|Horse Thief]]* (盗马贼, 1986)
* *Street Players* (鼓书艺人, 1987)
* *Rock nuori tanssija* (摇滚青年, 1988)
* *Temptress Moon* (特别手术室, 1989)
* *Li Lianying, eunukki keisari* (大太监李莲英, 1991)
* *Sininen leija* (蓝风筝, 1993)
* *Kevät pikkukaupungissa* (小城之春, 2002)
* *Delamu' ('茶马古道：德拉姆, 2004)
* *Go Master* (吴清源, 2006)
* *Warrior ja Wolf'' (狼灾记, 2009)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Erica Goodman

**Erica Goodman** (s. 19. tammikuuta 1948 Toronto, Kanada) on kanadalainen harpisti. Hän opiskeli pianonsoittoa vuosina 1958–1962 Myrtle Guerreron johdolla. Harpunsoittoa hänelle opettivat 1950-luvun lopussa ja 1960-luvun ajan Charles Kleinsteuber, Judy Loman, Carol Baum ja Marilyn Costello.

Goodman esiintyi vuonna 1960 Kanadan kansallisen nuoriso-orkesterin solistina ja teki CBC:llä televisiodebyyttinsä Teresa Stratasin säestäjänä. Hän toimi Toronton sinfoniaorkesterin toisena harpistina vuosina 1962–1966 ja 1969–1973. Ammattimaisen soolodebyttinsä hän teki 5. helmikuuta 1969 tulkitsemalla Wolfgang Amadeus Mozartia Philadelphian orkesterin kanssa.

Goodmanin yhteistyökumppaneita ovat hänen uransa varrella olleet Amadeus Ensemble, Camerata, Elmer Iseler Singers, Esprit-orkesteri, Festival Singers, hänen isänsä Hyman Goodman, Suzanne Shulman ja Riki Turofsky. Goodman perusti vuonna 1970 Robert Aitkenin kanssa duon, joka piti monia resitaaleja ja kiersi vuonna 1976 yhdysvaltalaisen Tashi-yhtyeen kanssa. Goodman on myös ollut jäsenenä Galliard Ensemblessä, Trio Torontossa ja Trio Lyrassa. Hän on esiintynyt usein New Music Concertsin kanssa. Hänen esiintymispaikkojaan on Wigmore Hall.

Goodman on kantaesittänyt Harry Somersin, Oskar Morawetzin, Louis Applebaumin, Milton Barnesin, Alexina Louien, Bruce Matherin ja Marjan Mozetichin teoksia. Hän voitti Mona Bates -palkinnon vuonna 1978.

## Lähteet
Lydia Wong

**Lydia Wong** on kanadalainen pianisti. Hän on esiintynyt muun muassa Carnegie Hallissa ja Wigmore Hallissa. Hän on esittänyt eri puolilla maailmaa erityisesti Krzysztof Pendereckin teoksia. Hänen soittoaan voi levytettynä kuulla Naxoksen ja muiden levymerkkien äänitteiltä. Wong on opettanut Toronton yliopistossa ja Banff Centren kesämusiikkiohjelmassa. Hän esiintyi vuonna 2004 Pradesin Casals-festivaalilla ja myös opetti samassa yhteydessä.

## Lähteet
Frank Blanchford

**Frank Edward Blachford** (28. joulukuuta 1879 Toronto, Kanada – 24. kesäkuuta 1957 Calgary, Kanada) oli kanadalainen viulisti, musiikkipedagogi, kapellimestari ja säveltäjä. Hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa Bertha Drechsler Adamsonin johdolla ja valmistui vuonna 1897. Hän jatkoi opintojaan Leipzigin konservatoriossa Hans Sittin ja Carl Reinecken johdolla. 

Blachfordin johdolla opiskelivat muiden muassa Albert Aylward, Jack Montague ja Harvey Perrin. Blachford muodosti kuudestatoista Toronton sinfoniaorkesterin muusikosta Blachford String Symphony -ryhmän, joka esiintyi konserteissa ja radiossa. Hänen sävellyksiinsä kuuluu muun muassa pedagogisia kappaleita viululle.

## Lähteet
Tiedon pyramidi

**Tiedon pyramidi** on Kimmo Ojaniemen suunnittelema ympäristötaideteos, joka on osa Pro Cultura -säätiön ympäristötaideprojektia. Teos valmistui Turun Peltolan ammattikoulun 10-vuotisjuhlan kunniaksi vuonna 1996.

*Tiedon pyramidi* koostuu neljästä teräksestä sorvatusta pylväästä, jotka kannattelevat betonista pyramidia. Maan sisälle on valettu betonista tila, jossa on Turun ystävyyskaupunki Göteborgin Turulle sodan jälkeen pula-aikana lahjoittamia työpajakoneita. Vanhentuneita koneita pääsee katsomaan lasin läpi.

## Lähteet
USS Nantucket (1862)

**USS Nantucket** oli Yhdysvaltain laivaston Passaic-luokan monitori, joka palveli Yhdysvaltojen sisällissodassa pohjoisvaltioiden puolella.

## Valmistus

Alus tilattiin Atlantic Iron Worksiltä Bostonista Massachusettsista. Alus laskettiin vesille 6. joulukuuta 1862 ja otettiin palvelukseen 26. helmikuuta 1863 päällikkönään Donald McN. Fairfax.

## Palvelus
Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Pohjois-Atlantin sulkulaivueeseen, jonka mukana se osallistui 7. huhtikuuta 1863 Konfederaation hallussa olleita Charlestonin sataman suojana olleita linnakkeita vastaan. Taistelussa alukseen osui 51 kranaattia ja alus korjattiin Port Royalissa. Alus palasi Charlestoniin tukemaan maavoimien operaatioita  Morris Islandilla, taistelemaan 16., 17., 18. ja 24. heinäkuuta Fort Wagneria vastaan. Alus valtasi 15. syyskuuta brittiläisen höyryaluksen *SS Jupiterin* merellä. Alus taisteli 14. toukokuuta 1864 jälleen Charlestonin sataman suojana olleita linnakkeita vastaan, minkä jälkeen se oli sulkutehtävissä sodan päättymiseen.

Alus poistettiin palveluksesta 24. kesäkuuta 1865 Philadelphian laivastontelakalle, missä se oli reservissä vuosikymmenen. Alus nimettiin 15. kesäkuuta 1869 uudelleen *USS Medusaksi*, mutta alkuperäinen nimi palautettiin 10. elokuuta. Alus siirrettiin Portsmouthin laivastontelakalle vuonna 1875.

Reservissä olo aikanaan alus oli palveluksessa 29. heinäkuuta - 12. joulukuuta 1882 ja 16. kesäkuuta - 6. lokakuuta 1884, jolloin se operoi Yhdysvaltain koillisrannikolla. Alus makasi ankkurissa New Yorkissa reserviin sijoitettuna, kunnes se siirrettiin North Carolinan naval militialle vuonna 1895. Espanjan-Yhdysvaltain sodassa alus oli Port Royalissa South Carolinassa. Alus myytiin 14. marraskuuta 1900 Thomas Buller and Companylle Bostoniin Massachusesttsiin.

## Lähteet
*

### Viitteet
Annikki Yrjänäinen

**Annikki Yrjänäinen** (13. maaliskuuta 1928 Pieksämäki – 9. syyskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen lausuntataiteilija ja Sibelius-Akatemian lausunnan ja äänenkäytön lehtori.

Yrjänäinen opiskeli Helsingin yliopistossa ja tutustui L. Onervaan, jonka runotuotannosta hän teki laudaturtyönsä ja julkaisi useita haastatteluja. Hän toimi Ylioppilasteatterissa ja sai lausuntaopetusta Ture Juntulta. Vuonna 1956 hän suoritti logonomitutkinnon Suomen Puheopiston korkeakouluosastolla Kaarlo Marjasen johdolla.

Annikki Yrjänäinen esitti erityisen paljon L. Onervan tuotantoa. Ohjelmiston muina runoilijaniminä toistuivat Maria Jotuni, Uuno Kailas, V. A. Koskenniemi, Eino Leino, Lassi Nummi, Simo Puupponen eli Aapeli ja Sirkka Selja. Yrjänäisen tunnetuimpia lausuntailtoja olivat *Neljä klassikkoa* (1962) ja *Suomalaisen naisen maailmasta* (1975). 

## Teoksia
*Yrjänäinen, Annikki: *Kymmenen lyyrikkoa*. Helsinki: Opintotoiminnan keskusliitto, 1977. .
*Onerva, L.:  *Puoluepukarit ja geisha*. Toim. Annikki Yrjänäinen. Helsinki: Tai-teos, 2002. .

## Lähteet
Nantucket (täsmennyssivu)

**Nantucket** tarkoittaa seuraavia:

* Nantucket, Yhdysvalloille kuuluva saari
* Nantucketin lentoasema
*‎ USS Nantucket (1862), Yhdysvaltain laivaston Passaic-luokan monitori
* New Nantucket, Tyynenmeren Bakerin entinen nimi

## Katso myös
* Nantucket Sleighride
Vaakunoiden yhdistäminen

**Vaakunoiden yhdistäminen** on heraldiikassa käytetty keino, jolla kahdesta tai useammasta vaakunasta saadaan yhdistettyä yksi uusi vaakuna. Käytännössä tämä tarkoittaa, että kilpi on jaettu osiin, joista kullekin sijoitetaan elementtejä yhdestä vaakunasta. Tyypillisesti vaakunoiden yhdistämistä on käytetty sukuvaakunoissa kahden suvun yhdistyessä avioliiton kautta. Lisäksi yhdistämistä on voitu tehdä myös esimerkiksi virka-aseman vuoksi niin, että viralliseen vaakunaan on yhdistetty henkilön oma vaakuna. Myös hallinnollisia ja alueellisia vaakunoita on yhdistetty alueiden yhdistyessä.

Varhaisin vaakunoiden yhdistämisen muoto oli puolittaminen, jossa molemmat vaakunat halkaistaan ja uuteen vaakunaan otetaan kummastakin puolikas. Koska puolitetuissa vaakunoissa tunnukset leikkautuvat ja toisinaan näyttävät yhdistyvän omituisiksi kuvioiksi, puolittamisesta luovuttiin ja käyttöön otettiin rinnakkain asettelu, jossa kummankin vaakunan tunnusta kavennetaan niin, että ne mahtuvat kokonaisina uudelle kilvelle rinnakkain. Toisena vaihtoehtona oli kilven nelijako, jossa kilpi nimensä mukaisesti jaetaan neljään osaan ja jokaiselle osalle sijoitetaan yksi vaakuna. Osia voi myös olla enemmän kuin neljä, jolloin puhutaan monikenttäisestä yhdistämisestä. Nelijaossa vaakunoiden sijoitteluun vaikuttaa niiden lukumäärän lisäksi myös se, noudatetaanko heraldista kohteliaisuutta.


Tiedosto:Blason Principauté d'Anhalt (jusqu'au début du XIIIe siècle).svg|Puolittamalla muodostettu vaakuna.
Tiedosto:Arms of Yolande de France.svg|Rinnakkain asettelemalla muodostettu vaakuna.
Tiedosto:Coat of arms of Andorra.svg|Andorran vaakuna on muodostettu nelijaolla.


## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
Alberto Guerrero

**Alberto Guerrero** (6. helmikuuta 1886 La Serena, Chile – 7. marraskuuta 1959 Toronto, Ontario, Kanada) oli chileläis-kanadalainen pianisti, säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli aluksi äitinsä ja veljensä Danielin johdolla, muutoin hän oli itseoppinut. 

Guerrero loi uraa pianistina sekä operettien ja zarzuelojen säveltäjänä Chilessä. Hän kohtasi New Yorkissa pianisti Mark Hambourgin ja sai samalla Torontosta tarjouksen ryhtyä opettamaan Hambourg-konservatoriossa ja soittamaan Hambourg-triossa. 32-vuotias Guerrero hyväksyi tarjouksen ja jätti synnyinmaansa. Ensimmäisen konserttinsa solistina Kanadassa Guerrero piti 2. joulukuuta 1918 Massey-salissa.

Guerrero siirtyi Hambourg-konservatoriosta vuonna 1922 The Royal Conservatory of Musiciin, jossa työskenteli kuolemaansa saakka. Hän työskenteli 1940-luvun lopusta lähtien myös Toronton yliopiston musiikkitiedekunnassa. Hänen varhaisimpiin oppilaisiinsa kuului tuleva tunnettu kapellimestari Reginald Stewart. Muita oppilaita olivat William Aide, John Beckwith, Helmut Blume, Gwendolyn Duchemin, Ray Dudley, Dorothy Sandler Glick, Glenn Gould, Guerreron oma toinen vaimo Myrtle Rose Guerrero, Stuart Hamilton, Paul Helmer, Horace Lapp, Edward Laufer, Gordana Lazarevich, Pierrette LePage, Edward Magee, Ursula Malkin, Bruce Mather, John McIntyre, Gordon McLean, Oskar Morawetz, Arthur Ozolins, George Ross, R. Murray Schafer, Oleg Telizyn, Malcolm Troup, Neil Van Allen ja Ruth Watson Henderson.

Guerrero soitti ohjelmistoa Henry Purcellin teoksista Les Six -ryhmittymän tuotantoon. Hän esiintyi usein triona viulisti Frank Blachfordin ja sellisti Leo Smithin kanssa, myöhemmin viulisti Harold Sumbergin ja sellisti Cornelius Ysselstynin kanssa. Yli vuosikymmenen ajan hän toimi Five Piano Ensemblen jäsenenä. Hän teki monia konserttoesiintymisiä Toronton sinfoniaorkesterin ja useiden radio-orkestereiden kanssa. Hän esiintyi usein CBC:lle ja piti sille viimeisen resitaalinsa vuonna 1952. Kanadassa asuessaan hän ei juuri jatkanut Chilessä arvostettua sävellystyötään.

## Lähteet
Oskar Morawetz

**Oskar Morawetz** (17. tammikuuta 1917 Světlá nad Sázavou, Itävalta-Unkari – 13. kesäkuuta 2007 Toronto, Kanada) oli kanadalainen säveltäjä ja pianisti. Hän syntyi Světlán linnassa Itävalta-Unkarissa, mutta pakeni Euroopasta ja asettui vuonna 1940 Torontoon, jossa hänelle opetti pianonsoittoa Alberto Guerrero ja harmoniaa Leo Smith. Säveltäjänä hän oli lähinnä itseoppinut. Jo ennen lähtöään Euroopasta hän oli opiskellut pianonsoittoa Karel Hoffmeisterin ja Julius Isserliksen sekä teoriaa Jaroslav Krickan johdolla. Morawetz oli Kanadan kansalainen vuodesta 1946.

Morawetz opetti musiikin teoriaa ja sävellystä vuosina 1946–1952 Royal Conservatory of Musicissa, sitten vuoteen 1982 Toronton yliopistossa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Thomas Dusatko, Walter Kemp, Muriel Kilby, Larysa Kuzmenko, Edward Laufer, Bruce Mather ja Srul Irving Glick. Hän jatkoi opetustyötään vielä vuosia virallisen eläkkeelle jäämisensä jälkeen. Hän oli myös pianisti ja piti viimeisen konserttinsa 28. maaliskuuta 1992 Torontossa. 

Morawetz sävelsi orkesteriteoksia, kuten konserttoja, ja kamarimusiikkia erinäisille kokoonpanoille. Pianon säestämillä yksinlauluilla oli keskeinen osa hänen luovassa työssään.

## Lähteet
Diédougou

**Diédougou** voi tarkoittaa seuraavia:

* Diédougou, kunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa
* Diédougou, kunta Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa
* Diédougou, kunta Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa
* Diédougou, kunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa
Rantapuntarpää

**Rantapuntarpää** (*Alopecurus aequalis*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, puntarpäiden (*Alopecurus*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on matalakasvuinen ja yksivuotinen tai lyhytikäinen monivuotinen heinälaji. Rantapuntarpää muistuttaa paljolti polvipuntarpäätä (*Alopecurus geniculatus*), mutta lajit voi erottaa toisistaan kukinnon tähkylöiden ulkonäön sekä heteiden ponsien värityksen perusteella.

Rantapuntarpään varret on velttoja sekä polveilevia, ja lehdet ovat harmaanvihreitä. Kukinto on noin neljä senttimetriä pitkä, harmaanvihreä, tähkää muistuttava röyhy, jonka tähkylät ovat lyhyitä, leveitä ja vihneettömiä. Heteiden ponnet ovat pieniä ja lyhyitä sekä aluksi vaaleankeltaisia, mutta muuttuvat ajan myötä oransseiksi. Rantapuntarpää kukkii touko–elokuussa.

Rantapuntarpää kasvaa erilaisilla kosteilla kasvupaikoilla, kuten suonlaiteilla ja ojissa. Rantapuntarpää on heikko kilpailija, joten se kasvaa usein lähes paljaalla maalla ja häviää sitten, kun muu, korkeampi kasvillisuus valtaa paikan. Rantapuntarpäätä tavataan koko Suomessa, joskin Lapissa harvinaisempana kuin etelässä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Rantapuntarpää (''Alopecurus aequalis'')
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Alopecurus aequalis'' 
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Alopecurus aequalis'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Alopecurus aequalis'' 
* Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): ''Alopecurus aequalis'' (Dent foxtail) 
* Flora of North America: ''Alopecurus aequalis'' 
* Flora of China: ''Alopecurus aequalis''
USS Sangamon (1862)

**USS Sangamon** (ex-*Conestoga*) oli Yhdysvaltain laivaston Passaic-luokan monitori, joka palveli Yhdysvaltojen sisällissodassa pohjoisvaltioiden puolella.

## Valmistus

John Ericssonin valmistaman aluksen köli laskettiin kesällä 1862 nimellä *Conestoga*. Alus nimettiin 9. syyskuuta *Sangamoniksi* ja laskettiin vesille 27. lokakuuta. Alus otettiin palvelukseen 9. helmikuuta 1863 Chesterissä Pennsylvaniassa päällikkönään Pierce Crosby.

## Palvelus
Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Pohjois-Atlantin sulkulaivueeseen, jonka mukana se osallistui operaatioihin Hampton Roadsin alueella.

Alus oli Philadelphiassa korjattavana, minkä jälkeen *Wachusetts* hinasi 21. helmikuuta 1864 aluksen Port Royaliin South Carolinaan Etelä-Atlantin sulkulaivueeseen. Charlestonin saartoon osallistuttuaan alus palasi Hampton Roadsiin tukemaan Grantin hyökkäystä Richmondiin. Huhtikuun alussa 1865 Richmondin hyökkäyksen lopulla alus puhdisti James-jokea Konfederaation asentamista miinoista, jotta Pohjoisvaltioiden laivaliikenne mahdollistuisi kaupunkiin.

Sisällissodan päätyttyä alus poistettiin palveluksesta Philadelphiassa ja se sijoitettiin reserviin. Alus palautettiin palvelukseen 13. toukokuuta 1898 Espanjan-Yhdysvaltain sodan alettua. Alus oli Fisher's Islandilla Long Islandilla, kunnes se palautettiin reserviin 1899 League Islandilla Pennsylvaniassa. Alus oli reservissä myyntiinsä saakka vuonna 1905.

## Lähteet
*

### Viitteet
Defiance (televisiosarja)

**Defiance** on yhdysvaltalainen scifisarja, jonka kehittivät Rockne S. O'Bannon, Kevin Murphy ja Michael Taylor. Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa huhtikuussa 2015 Syfyn kanavalla.

## Juoni
Sarjan tapahtumat sijoittuvat post-apokalyptiseen tulevaisuuteen, jossa sotien raunioittamassa Maassa elää useita rotuja rinnakkain. Osa roduista saapui matkustamalla avaruudesta, mutta osa on erilaisten mutaatioiden lopputuloksia. Päähenkilö, sotasankari Joshua Nolan (Grant Bowler) adoptoi yksinjääneen ei-ihmislapsen Irisan (Stephanie Leonidas), ja tarina seuraa heidän selviytymiskamppailua Defiancen kaupunkivaltiossa.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Kesäkuussa 2011 kerrottiin Trion Worldsin kehittävän verkkopeliä useille eri alustoille ja Universal Cable Productionsin kehittävän televisiosajraa nimelleä *Defiance*. Samoihin aikoihin vahvistettiin pelin ja televisiosarjan sijoittuvan samaan maailmaan. Tämä on ensimmäinen kerta kuin verkkopeliä pohjustetaan omalla televisiosarjalla.

Heinäkuussa 2012 Syfy kertoi pelin ja televisiosarjan julkaisupäivämäärän olevan huhtikuussa 2013. Sarjan ensimmäisen kauden kuvaukset aloitettiin huhtikuussa 2012 Torontossa.

Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 15. huhtikuuta 2015 Syfyn kanavalla. Syyskuussa 2014 vahvistettiin 13-osaisen kolmannen kauden tilaaminen.

Syfy ilmoitti 16. lokakuuta 2015 *Defiancen* jäävän kolmen tuotantokauden mittaiseksi.

### Tuotantokaudet

## Muissa medioissa
Trion Worldsin kehittämä *Defiance* videopeli sai suuren *Dark Metamorphosis* päivityksen maaliskuussa 2016. Pelin *Defiance 2050* niminen laajennus julkaistaan kesällä 2018 Xbox One, Playstation 4 ja Windows -laitteille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Pelastusarmeijan museo

**Pelastusarmeijan museo** on Pelastusarmeijan historiaa esittelevä museo Helsingissä. Museonäyttelyssä tuodaan esille lasten, köyhien ja päihteidenkäyttäjien parissa tehtyä työtä kautta aikojen, valotetaan ulkomailla palvelleiden upseereiden elämää ja Pelastusarmeijan eri työmuotojen historiaa.   

Museo avattiin osoitteessa Uudenmaankatu 40 vuonna 1969. Vuonna 2009 museo avautui uudelleen osoitteessa Mikonkatu 20. Syksyllä 2017 museo muutti takaisin Uudenmaankadulle Pelastusarmeijan päämajan yhteyteen. 
 

## Lähteet
Aktiivipihatto

**Aktiivipihatto** on hevosille tarkoitettu lajinmukainen asumismuoto, jossa ruokinnan hoitaa osittain tai kokonaan rehuautomaatt sekä muut laitteistot. Aktiivipihatoista on myös käytetty nimeä aktiivitalli, joka on suora käännös saksankielisestä sanasta Aktivstall. Rehuautomaatti tunnistaa hevosen erillisestä transponderista. Automaatti lukee transponderista hevosyksilön vuorokauden rehuannoksen ja jakaa sen useissa pienemmissä osissa pitkin vuorokautta. Rehuautomaatteja valmistaa konseptin keksijä HIT Aktivstall Saksassa ja Itävallassa Schauer. Suomessa on käytössä kumpaakin laitetta.

## Lähteet
Apteekkimuseo, Joutsen apteekki

**Helsingin XII Joutsen apteekki** oli Suomen viimeinen säilynyt jugendapteekki Helsingin Kampissa Lapinlahdenkadun ja Eerikinkadun kulmassa. Se lopetti toimintansa 30. huhtikuuta 2018.

## Historiaa

Helsingin XII apteekki perustettiin vuonna 1911 Keisarillisen senaatin määräyksellä. Helsingin neljänteen kaupunginosaan, Ruoholahteen oli toivottu omaa apteekkia jo 1890-luvulta alkaen. Joutsen apteekki, Apotek Svanen, avasi ovensa ensimmäistä kertaa marraskuun 17. päivänä 1912. Helsingin XII apteekin oikeudet sai apteekkari Henrik Heickell.

Joutsen apteekki sijaitsee arkkitehti Selim Lindqvistin piirtämässä, vuonna 1908 valmistuneessa talossa Lapinlahdenkatu 1:ssä. Sen tiloissa oli aluksi olut- ja viinikauppa. Apteekki-interiöörin on suunnitellut arkkitehti Fr. Lüsch. Vuosisadan alussa oli ryhdytty uudelleen käyttämään eläinten nimiä apteekkien nimissä järjestysnumeron lisäksi. Joutsen apteekin ulko-oven yläpuolelle on sijoitettu joutsenta esittävä lasimaalaus, jonka on tehnyt taistelumaalarina tunnettu Hugo Backmansson. 

## Apteekkitoiminta
Apteekissa työskenteli aluksi apteekkarin lisäksi kaksi proviisoria ja yksi farmaseutti. Ensimmäinen naisfarmaseutti palkattiin vuonna 1917. Naisten lukumäärä kasvoi niin, että 1930-luvun lopulla henkilökunnasta naisia oli puolet.

Apteekin offisiinin takana oli pitkään rohdoskeittiö, materiaalihuone ja laboratorio. Kellareita oli kaikkiaan kolmetoista. Vesi-, sprii- ja happokellareiden lisäksi kellareita oli rohdoksia ja kasvikokoelmia varten sekä siirappeja, tinktuureja, salvoja ja öljyjä varten. Patenttilääkkeitä säilytettiin offisiinin yhteydessä olevassa pimeässä huoneessa.

## Apteekkimuseo

Bengt Mattila aloitti Joutsen apteekin apteekkarina vuonna 1998. Ympäristöministeriö määräsi vuonna 1999 Joutsen apteekin 1900-luvun alun historiallisen interiöörin suojeltavaksi rakennussuojelulain ja asemakaavan mukaisesti.

Apteekin toiminta oli tappiollista, jolloin apteekkari hankki vuonna 2013 apteekkioikeudet Töölössä sijaitsevaan Carelia-apteekkiin ja lupaa säilyttää Joutsenen itsellään sivuapteekkina. Fimea ei kuitenkaan myöntänyt apteekkilupaa Joutsenelle sivuapteekkina.

Helmikuussa 2014 kansanedustaja Pekka Haavisto jätti sosiaali- ja terveysministeri Laura Rädylle kirjallisen kysymyksen apteekin tilanteesta ja maaliskuussa apteekkari Mattila luovutti Rädylle adressin, jonka allekirjoittaneet 3&nbsp;537 ihmistä toivoivat apteekin pelastamista.

Samana vuonna Mattila perusti apteekin alakertaan museon, joka esitteli sekä Joutsen apteekin että koko apteekkilaitoksen historiaa. Kokoelmissa on erilaisia käyttöesineitä, työvälineitä ja lääkepakkauksia. Mattila luopui apteekista huhtikuun lopussa 2018, jolloin apteekin ja museon toiminta lakkasi.

## Lähteet
Erkki Rankama

**Erkki Olavi Rankama** (alun perin *Rangell*, 7. syyskuuta 1914 Helsinki – 9. syyskuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen hallintoneuvos ja korkeimman hallinto-oikeuden jäsen. Hän toimi yli 30 vuotta julkishallinnon palveluksessa ja nousi 1960-luvulla yhdeksi verotuksen johtavista asiantuntijoista Suomessa.
 
Erkki Rankama pääsi ylioppilaaksi 1932, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1941 ja sai varatuomarin arvon 1947. Hän toimi 1940-luvun lopulla sisäasiainministeriön siirtoväenasiain osastolla ja sitten Maatalousseurojen Keskusliiton asutusvaliokunnan toimistopäällikkönä. Vuosina 1951–1955 Rankama työskenteli sosiaaliministeriön hintaosastolla ja samaan aikaan myös korkeimmassa hallinto-oikeudessa, aluksi sivutoimisena ylimääräisenä esittelijänä ja vuodesta 1954 vakituisena nuorempana hallitussihteerinä. Vuosina 1959–1966 hän oli valtiovarainministeriön hallitusneuvos ja vero-osaston päällikkö ja huolehti vuoden 1960 verolain täytäntöönpanosta, muun muassa kunnallis- ja valtionverotuksen yhdistämisestä saman viranomaisen alaisuuteen. Tähän liittyen hän toimi myös keskusverolautakunnan ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1960–1966. Hallintoneuvokseksi hänet nimitettiin 1966.

Erkki Rankama osallistui sekä talvi- että jatkosotaan. Hänen puolisonsa oli radiokuuluttaja Maija Rankama, o.s. Vaahtervaara (1920–2010). Heille syntyi kuusi lasta vuosina 1946–1956.

## Lähteet
USS Sangamon

**USS Sangamon** voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain laivaston aluksia:
*USS Sangamon (1862), Passaic-luokan monitori
*USS Sangamon (AO-28), Cimarron-luokan tankkeri
*USS Sangamon (CVE-26), Sangamon-luokan saattuetukialus.
Disakkaridaasit

**Disakkaridaasit** ovat glykosidaaseihin kuuluvia hiilihydraatteja hydrolysoivia entsyymejä. Ne hydrolysoivat disakkarideja monosakkarideiksi. Disakkaridaaseja esiintyy useissa eliöissä, esimerkiksi sienissä, eläinten suolistossa ja kasvien hedelmissä.

Esimerkkejä disakkaridaaseista ovat esimerkiksi laktoosia hydrolysoiva laktaasi, sakkaroosia hajottava invertaasi, maltoosia hajottava maltaasi ja isomaltoosia hydrolysoiva sakkaraasi-isomaltaasi. Eläimille disakkaridaasit ovat tärkeitä, koska disakkaridit eivät imeydy eikä niitä siten voida hyödyntää ilman disakkaridaaseja. Disakkaridaasien puutostila aiheuttaa disakkaridi-intoleranssin esimerkiksi laktoosi-intoleranssin. Disakkaridaaseja erittyy ohutsuolen limakalvon soluista. Disakkaridaasien aktiivisuus on sitä suurempi, mitä korkeampi disakkaridien pitoisuus on. 

## Lähteet
USS Catskill (1862)

**USS Catskill** oli Yhdysvaltain laivaston Passaic-luokan monitori, joka palveli Yhdysvaltojen sisällissodassa pohjoisvaltioiden puolella.

## Valmistus

Alus tilattiin Continental Iron Worksiltä Greenpointista New Yorkista. Alus laskettiin vesille 16. joulukuuta 1862. Alus varustettiin New Yorkin laivastontelakalla ja otettiin palvelukseen 24. helmikuuta 1863 päällikkönään G. W. Rodgers.

## Palvelus
Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Pohjois-Atlantin sulkulaivueeseen. Alus ilmoittautui 5. maaliskuuta 1863 Port Royalissa South Carolinassa. Sisällissodan lopun alus oli valvomassa Charlestonin saartoa. Alus osallistui toistuvasti hyökkäyksiin satamaa suojanneita rannikkopattereita ja linnakkeita vastaan. Lisäksi alus oli yhteysaluksena, suojasi laivueen muita aluksia saarrettujen iskuilta ja partioi etsien saarronmurtajia.

Aluksen päällikkö Rodgers sai surmansa 17. elokuuta 1863 johtaessaan aluksen tulta Charlestonin linnakkeeseen. Alukseen osui tykistötaisteluissa useaan kertaan, mutta miehistön toiminta mahdollisti turvallisen paluun ilman telakointia. Charlestonin evakuoinnin jälkeen 18. helmikuuta 1865 aluksen miehistö valtasi matalikolle ajaneen saarronmurtajan *Deerin*. Myöhemmin samana  päivänä aluksen miehistö nosti sotalipun toisella saarronmurtajalla *Celtillä*.

Alus vapautettiin tehtävästä ja se lähti Charlestonista 13. heinäkuuta Philadelphian laivastontelakalle, missä se poistettiin palveluksesta 26. heinäkuuta. Alus oli reservissä vuoteen 1873, jona aikana se nimettiin *USS Goliathiksi* 15. kesäkuuta 1869. Aluksen palautettiin alkuperäiselle nimelle 10. elokuuta.

Alus oli kunnostettavana New Yorkissa 1874-1875. Alus liitettiin telakalta palattuaan Pohjois-Atlantin laivueeseen, jonka mukana se purjehti pitkin koillisrannikkoa 4. maaliskuuta 1876 - 5. marraskuuta 1877. Vuosina 1878-1895 alus oli Virginiassa reservissä eri sijoituspaikoissa, minkä jälkeen se oli 1895-1898 reservissä Philadelphian League Islandin laivastontelakalla.

Espanjan-Yhdysvaltain sodan alettua alus palautettiin 16. huhtikuuta 1898 palvelukseen partioimaan New Englandin rannikolla, mikä vapautti modernimmat alukset taistelutehtäviin. Alus poistettiin palveluksesta 22. syyskuuta 1898, jolloin se palautettiin League Islandille. Alus myytiin 4. joulukuuta 1901.

## Lähteet
*

### Viitteet
Vapaamuurarimuseo

**Vapaamuurarimuseo** on Helsingissä toimiva museo, joka kertoo vapaamuurariuden historiasta alkuajoista nykypäivään asti. Painopiste on vuonna 1922 käynnistyneessä suomalaisessa vapaamuurariudessa. Erityishuomiota on omistettu eräille suomalaisen veljeskunnan merkkihenkilöille.

## Vapaamuurarien suomalaisia merkkimiehiä
Jean Sibelius oli suomalaisen vapaamuurariuden perustajajäsen ja sävelsi veljeskuntaa varten ainutlaatuisen, oman rituaalimusiikin, joka on käytössä Suomessa, Virossa ja Suomen suurloosin ruotsalaisissa looseissa. Sibeliuksella on oma vitriininsä, ja museosta löytyy myös hänen jäsenanomuksensa.

Risto Ryti on ainoa vapaamuurareihin kuulunut Suomen presidentti. Myös hänellä on oma vitriininsä, jonka erityisharvinaisuus on hänen henkilölehtensä sotasyyllisyysvankeudesta Helsingin keskusvankilasta. Muita museon erikoisuuksia ovat vapaamuurari Hannes Kolehmaisen palkinnot, Sibeliuksen puoltama Eliel Saarisen jäsenanomus ja jalkaväenkenraali Paavo Talvelan vapaamuurarisalkku.

## Muuta kokoelmassa
Viron vapaamuurarius on saanut oman vitriininsä, koska Viron itsenäistyttyä uudelleen vapaamuurarius tuli sinne suomalaisessa muodossaan, suomalaisten vapaamuurarien avustuksella.

Vapaamuurarimuseolla on myös kattava kokoelma kaikkien Suomessa toimivien tunnustettujen vapaamuurarijärjestöjen varusteista. Esineistöä täydentävät mm. ulkomaiset varusteet eri maista sekä Suomen suurloosin saamat lahjaesineet.

## Lähteet
Kypäränpeite

**Kypäränpeite** on vaakunakokonaisuudessa kypärän laelta kilven molemmin puolin laskeutuva vaate. Tyypillisesti peitteen tinktuureina ovat vaakunan päävärit niin, että ulkopuoli on väriä ja sisäpuoli metallia. Kypäränpeite on tiettävästi lähtöisin kypärän lakea ja niskaa suojanneesta vaatekappaleesta, jota on käytetty suojana auringolta. Varhaisissa vaakunoissa se oli pieni, mutta on myöhemmin suurentunut ja muotoutunut vallitsevien tyylisuuntausten mukaisesti. Kypäränpeitettä ei yleensä voi käyttää vaakunassa ilman kypärää eikä kypärää ilman peitettä, mutta tavat vaihtelevat maasta toiseen.

Kypäränpeite on aina kuviteltava kankaiseksi, joten se ei ole korvattavissa esimerkiksi lehvästöllä. Sen sijaan joissakin tapauksissa on mahdollista, että kypäränkoriste ikään kuin valuu liepeiltään kilven molemmin puolin ja muuttuu siten kypäränpeitteeksi. Väreihin ei ole olemassa sitovia sääntöjä, mutta kaksivärisyys on vakiintunut käytäntö. Englannissa ja osin myös Euroopan mantereella kypäränpeitteet olivat 1500-luvulta lähtien pitkään kaikki punahopeisia, mutta sittemmin tavaksi on vakiintunut, että peite toistaa vaakunan päävärit. On myös mahdollista, että peitteessä toistuu kilven jako niin, että puolet ovat keskenään eri väriä. Tätä ei kuitenkaan suositella, sillä kypäränpeitteellä ei ole vaakunassa varsinaista informaatiotehtävää.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
USS Camanche (1864)

**USS Camanche** oli Yhdysvaltain laivaston Passaic-luokan monitori, joka palveli Yhdysvaltojen sisällissodassa pohjoisvaltioiden puolella.

## Valmistus

Secor Brothers Jersey Citystä New Jerseystä valmisti aluksen vuonna 1863. Alus purettiin osiin ja kuljetettiin Kaliforniaan *Aquilalla*, joka upposi telakalla San Franciscossa 14. marraskuuta 1863. Monitori pelastettiin hylystä ja koottiin San Franciscossa. Alus laskettiin vesille 14. marraskuuta 1864 ja otettiin palvelukseen 22. elokuuta 1865 päällikkönään C. J. McDougal.

## Palvelus
Pääosan ajasta alus makasi ankkurissa Mare Islandin laivastontelakalla. Alus oli Kalifornian naval militian koululaivana 1896-1897. Alus myytiin 22. maaliskuuta 1899 Mare Islandilla.

## Lähteet
*

### Viitteet
Hanse-Parlamentti

**Hanse-Parlamentti (Hanse Parlament)** on yhdistys yli 50 kauppakamareista, kauppakilloista sekä muista tämänkaltaisista järjestöistä Itämeren alueella, joiden yhteisenä tavoitteena on tukea pieniä ja keskikokoisiä yrityksiä, muun muassa henkilöstökoulutus-, tutkimus- ja innovatioalalla. Hanse-Parlamentti tekee tiivistä yhteistyötä jäsenmaiden valtioelinten kanssa, samalla se on voittoa tavoittelematon järjestö.  

Yhteistyö Hanse-Parlamentin jäsenten välillä alkoi 1990-luvun alussa. Vuonna 1994 käynnistettiin ensimmäiset EU:n rahoittamat projektit. EU:n laajentamisen jälkeen vuonna 2004 yhteistyö alueen itäisten maiden kanssa tiivistyi. Hanse-Parlamenttiin kuuluu jäseniä 11:stä maasta: Norjasta, Ranskasta, Suomesta, Venäjältä, Virosta, Liettuasta, Latviasta, Valkovenäjältä, Puolasta, Tanskasta sekä Saksasta. Järjestön päätoimisto sijaitsi ensin Kööpenhaminassa, mutta oli sitten siirretty Hampuriin. 

Ensimerkkinä järjestölle oli keskiajan Hansaliitto, mutta sen toiminta kuitenkin rajoittuu Itämeren alueelle, kun Hansaliiton vaikutusalue oli paljon laajempi. Hanse-Parlamentti pyrkii ylläpitämään Itämeren alueen yhteistä identiteettiä, muun muassa vuosittaisen Hanse-konferenssin avulla, missä tutkijat, poliitikot ja liiketoiminnan edustajat keskustelevat mm. kulttuuriin liittyvistä asioista.   

Järjestö johtaa useita Euroopan unionin rahoittamia projekteja, mukaan lukien avainprojektit vuonna 2009 käynnistetyn EU:n Itämeren strategian puitteissa. Vuonna 2010 Hanse-Parlamentti perusti Itämeri-Akatemian, voittoa tavoittelemattoman 15:n tutkimusjärjestön yhdistyksen, jonka tavoitteena on yhteysten kehittäminen tutkimusmaailman ja pienten- ja keskikokoisten yritysten välillä. 

## Hanse-konferenssi
Hanse-Parlamentti järjestää vuosittaisen kaksipäiväisen Hanse-konferenssin, jonka puitteissa noin 120 liiketoiminnan, tieteen ja politiikan vaikuttajaa keskustelee pienten ja keskikokoisten yrityksiin, kulttuurialan yhteistyöhön sekä Itämeren alueen taloudelliseen kehitykseen liittyvistä kysymyksistä. Muutaman esittelyn jälkeen järjestetään pyöreät pöydät, joilla konferenssin osallistujat kehittävät tulevaisuudennäkymät. Nämä tapaamiset houkuttelevat korkean tason puhujia, kuten EU:n komissaari Günther Oettinger vuonna 2011, EU:n komissaari  Johannes Hahn vuonna 2012, EU:n komissaari Algirdas Šemeta ja Latvian puolustusministeri Artis Pabriks vuonna 2013. Konferenssin jälkeen Itämeri-Akatemia julkistaa kirjeen, johon sisältyvät esittelyt, tutkimusraportit  ja keskustelujen tulokset.

## Katso myös
* Hansaliitto
* Pienet ja keskikokoiset yritykset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hanse-Parlamentti Järjestön kotisivut
Hoitotyön koulutuksen museo

**Hoitotyön koulutuksen museo** on museo, joka esittelee terveysalan koulutuksen laajinta esineistöä, univormuja, opetustauluja ja valokuvia. Museota ylläpitää Metropolia Ammattikorkeakoulu. Museon tarkoituksena on tallettaa sairaanhoitaja-, kätilö- ja terveydenhoitajakoulutukseen liittyvää aineistoa. Museo perustettiin vuonna 1979 ja se sijaitsee Helsingin Myllypurossa.  

Museon tehtävänä on huolehtia hoitotyön koulutuksen historialliseen taustaan liittyvän esineistön ja aineiston säilyttämisestä, esillepanosta ja esittelystä hoitotyön koulutuksessa oleville sekä muille alasta kiinnostuneille. Museon kokoelmatyön keskeinen merkitys on lisätä tulevien ammattilaisten ammattiylpeyttä ja ymmärrystä ammatillisista juurista.   

## Museon kokoelman synty

Museon kokoelma syntyi vuonna 1979, kun vanhaa opetusmateriaalia koottiin Helsingin sairaanhoito-opiston 90-vuotisjuhlanäyttelyyn. Museon toiminnan suunnittelusta ja talletustyöstä on vastannut museotoimikunta, jota vapaaehtoiset työntekijät ovat auttaneet 1980 -luvulta alkaen. Vuosina 1994–1995 museota laajennettiin museokäytävän varrella oleviin huoneisiin. Tällöin koulun pitkäaikaisen opettajan, terveydenhuoltoneuvos Tyyne Luoman lahjoittama kirjasto siirrettiin museoon. Vuonna 2005 oppilaitoksen remontin yhteydessä museo laajeni edelleen. Keväällä 2018 Tyyne Luoman kirjasto lahjoitettiin Suomen Terveydenhoitajaliitolle.

Suurin osa museoon tallennetusta aineistosta on peräisin osoitteessa Tukholmankatu 10 sijainneesta Helsingin sairaanhoito-opistosta ja oppilaskodista ja sitä edeltäneistä oppilaskodeista. Vuosina 2008–2009 museoon siirrettiin Kätilöopiston kokoelmat, jotka ovat peräisin vuonna 1816 Turkuun perustetun synnytyslaitoksen ja oppilaskodin esineistöstä. Aineistoa on myös Helsingin Yleisen sairaalan Kirurgisesta sairaalasta sekä vapaaherratar Sophie Mannerheimin esineistöä. Ajallisesti kokoelmat kattavat esineitä 1800-luvulta nykypäivään saakka. Pääpaino esineistössä on 1950–70-luvuilla. 

## Hoitotyön koulutuksen museosta Sosiaali- ja terveysalan museoksi
Vuonna 2020 Hoitotyön koulutuksen museo muuttaa uudistettuna ja laajennettuna Metropolian uuteen kampusrakennukseen Myllypuroon. Uuden museon näyttelyt tulevat kattamaan Metropolian sosiaali- ja terveysalan tutkinnot. Uudessa museokokoelmassa on seitsemän eri kokoelmaa: museoesineet, valokuvat, univormut, tekstiilit, arkisto ja kirjat sekä rekvisiittakokoelma. Kokoelma sisältää 1 000 museoesinettä, 70 univormua ja 10 000 valokuvaa. Univormuihin kuuluu sairaanhoito-oppilaan, sairaanhoitajan, kätilön, terveyssisaren, opettajan ja ylihoitajan univormuja eri aikakausilta. Kuvia on valmistujais- ja lähtiäisjuhlista, opetustilanteista, juhlakuvista, näyttelyistä.

## Lähteet
Imad Khamis

**Imad Mohammad Deeb Khamis** (; s. 1. elokuuta 1961) on syyrialainen poliitikko, joka oli Syyrian pääministeri 2016–2020. Hän oli ennen sitä Syyrian sähkoministerinä vuosina 2011–2016.

Khamis syntyi Damaskoksen maaseudulla vuonna 1961. Hän valmistui sähköinsinööriksi Damaskoksen yliopistosta vuonna 1984. Khamis oli Damaskoksen sähkölaitoksen pääjohtajana vuosina 2005–2008, minkä jälkeen hän oli julkisessa sähkönsiirtoyhtiössä pääjohtajana vuosina 2008–2011. Syyrian sähköministerinä hän oli vuosina 2011–2016. 

3. heinäkuuta 2016 Syyrian presidentti Bašar al-Assad nimitti hänet pääministeriksi vuodesta 2012 tehtävässä olleen Wael al-Halkin tilalle.

Khamis on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. 

## Lähteet
Boy Interrupted

**Boy Interrupted** (suom. *Pojan hauras mieli*) on yhdysvaltalainen HBO-dokumentti, joka kertoo 15-vuotiaana itsemurhan tehneen Evan Scott Perryn (1990–2005) tarinan. Elokuvan ovat tehneet Evanin vanhemmat Dana ja Hart Perry. Sen voi katsoa YouTubesta tai HBO:sta. Elokuva on vuodelta 2009 ja kestää 92 minuuttia.

## Juoni
Evan kärsi kaksisuuntaisesta mielialahäiriöstä koko elämänsä ajan ja tappoi lopulta itsensä hyppäämällä huoneensa ikkunasta. Lapsena hän oli taiteellinen, perfektionisti, älykäs, hellä ja myös aggressiivinen. Kuolema kiehtoi häntä jo päiväkodissa. Evan yritti itsemurhaa jo alakoulussa ja joutui mielisairaalaan. Häntä hoidettiin monin eri tavoin ja lopulta Litium-niminen lääke auttoi. Evan alkoi voida paremmin, kunnes lopetti lääkityksen, masentui jälleen ja päätyi itsemurhaan. Hän oli jättänyt itsemurhakirjeen tietokoneelleen. Kirjeessä oli listattuna syitä elää ja kuolla. Evan oli myös kirjoittanut, ettei hänen kuolintapaansa saa kertoa muille ja pahoitteli tapahtunutta. Evanin muistoksi on istutettu puu ja rakennettu uusi hoitorakennus häntä hoitaneelle mielisairaalalle. Talon sisällä lukee ”Evan Scott Perry 1990–2005”.

## Lähteet
* 
* 

## Aiheesta muualla
* 
*
Mulgin kunta

**Mulgin kunta** sijaitsee Etelä-Virossa Viljandimaan maakunnassa.

## Sijainti
Mulgin kunta rajoittuu etelässä Latviaan, lännessä Saardeen, pohjoisessa Põhja-Sakalaan ja Viljandiin sekä idässä Tõrvaan.

## Hallinto
Mulgin kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Mõisakülan kaupunki sekä Abjan, Hallisten ja Karksin kunnat. Kunnassa on 7&nbsp;652 asukasta (1.1.2018).

Kunta muodostuu Abja-Paluojan, Karksi-Nuian ja Mõisakülan epäitsenäisistä kaupungeista, Hallisten ja Õisun pienkauppaloista (alevik) sekä 58 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Abja-Paluoja.

## Liikenne
Valtatie 6 Valgasta Pärnuun kulkee Mulgin kautta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla