open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Grazin koulukunta

**Grazin koulukunta** oli Grazin yliopistossa toiminut kokeellisen psykologian ja objektiteorian koulukunta. Sitä johti Alexius Meinong, josta tuli yliopiston filosofian professori, ja joka perusti Grazin psykologisen instituutin vuonna 1894.

Meinongin oppilaisiin kuuluivat muiden muassa Stephan Witasek, Vittorio Benussi, R. Ameseder, Konrad Zindler, Wilhelm Maria Frankl, Eduard Martinak, Ernst Mally ja F. Weber. Koulukunnan jäseniin voidaan lukea myös Meinongin varhaisemmat oppilaat Christian von Ehrenfels, joka perusti hahmopsykologian (Gestalt-psykologia), sekä Alois Höfler ja Anton Oelzelt-Newin.

## Katso myös

* Brentanon koulukunta, Franz Brentanon perustama
* Berliinin koulukunta, Carl Stumpfin perustama
The Unattractive Revolution

__NOTOC__
**The Unattractive Revolution** on ruotsalaisen rockyhtye Crashdïetin toinen albumi, joka julkaistiin 3. lokakuuta 2007. H. Olliver Twisted tuli korvaamaan yhtyeen alkuperäisen laulajan Dave Lepardin vuoden 2007 alussa Lepardin kuoltua vuonna 2006.

Albumi nousi Ruotsissa Sverigetopplistanin sijalle 11.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* H. Olliver Twisted – laulu
* Martin Sweet – kitara, taustalaulu
* Peter London – basso, taustalaulu
* Eric Young – rummut, taustalaulu

+

* Mick Mars – kappaleet ”I Don’t Care” sekä ”Alone”

## Arvostelut
* Imperiumi: 7/10
* Rumba: *erittäin negatiivinen*

## Aiheesta muualla
* ''The Unattractive Revolution'' discogs.com -sivustolla

## Lähteet
Onnenpäivä

**Onnenpäivä** on Kauko Röyhkä & Nartun neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1983. Kannessa esittäjänä on Kauko Röyhkä, Narttu mainitaan vain takakannessa. Koska Kauko Röyhkän & Nartun ensimmäiset kolme levyä eivät olleet olleet myynti- saati arvostelumenestyksiä ja lähes kaikki Röyhkän kolmen edellisen vuoden aikana tekemä oli haukuttu – mikä oli ollut tälle henkisesti raskasta aikaa – bändi päätti ottaa uudelle levylle ”vain rakkaus- ja lapsuusaiheisia lauluja, jotka eivät ärsyttäisi ketään.” Jos *Onnenpäivä* olisi haukuttu, olisi Röyhkän musiikillinen ura päättynyt siihen.

Media ja rock-piirit alkoivat levyn ilmestymisen jälkeen yhtäkkiä kehua bändiä. Vaikka levy myikin ilmestyessään vain noin 4&nbsp;000 kappaletta, yhtyeestä tuli nopeasti opiskelijaklubien yleisömagneetti. Levyn ilmestymisen jälkeen Mats Huldén erosi bändistä ja Jari Paulamäki tuli tilalle. Tämä oli jo soittanut yhtyeessä ''Mikki Hiiren myöhemmät vaiheet'' -levyllä.

Albumista julkaistiin ''Lauralle'' -levyn kanssa yhteinen CD-versio vuonna 1987.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kauko Röyhkä, ellei toisin mainittu.
;A-puoli
#
#
#
#
#

;B-puoli
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Kauko Röyhkä – laulu
* Riku Mattila – kitara, tuotanto
* Mats Huldén – basso
* Heikki Tikka – rummut, urut

+

* Maritta Kuula – taustalaulu (kappaleet 1 ja 6)

### Tuotanto
* Juha Heininen – äänittäjä
* Jani – kansi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Onnenpäivä'' discogs.com -sivustolla
Münchenin fenomenologia

**Münchenin fenomenologia** viittaa joukkoon filosofeja, psykologeja ja fenomenologeja, jotka työskentelivät ja suorittivat tutkimuksiaan Münchenissä 1900-luvun alkupuolella, kun Edmund Husserl julkaisi pääteoksensa *[[Logische Untersuchungen]]* (”Loogisia tutkimuksia”) ja pani alulle koko fenomenologisen liikkeen. Münchenin fenomenologien ajatuksia kuvaa nimitys ”olemusten fenomenologia”.

## Historia

Koulukunta sai alkunsa, kun osa Theodor Lippsin oppilaista, jotka olivat muodostaneet psykologisen yhdistyksen *Psychologische Verein*, saivat innoitusta Husserlin teoksesta ja ottivat sen filosofian tekemisen ohjenuoraksi. Heihin lukeutuivat tunnetuimpina Adolf Reinach, Johannes Daubert ja Alexander Pfänder. Noin vuonna 1905 monet Lippsin oppilaat päättivät Daubertin johdolla jättää Münchenin ja suunnata kohti Göttingeniä opiskellakseen Husserlin oppilaana. Tähän on usein viitattu nimellä ”müncheniläisten Göttingenin valtaus”.

Vuonna 1912 Münchenin fenomenologit Reinach, Pfänder, Max Scheler ja Moritz Geiger perustivat kuuluisan *Jahrbuch für Philosophie und phänomenologische Forschung* (”Filosofisen ja fenomenologisen tutkimuksen vuosikirja”) -julkaisun, jonka päätoimittajana Husserl toimi.

Husserlin julkaistua teoksen *[[Ideen]]* vuonna 1913 monet fenomenologit ottivat kriittisen asenteen hänen uusia teorioitaan kohtaan. Monet Münchenin fenomenologian edustajat ottivat etäisyyttä Husserlin transsendentaaliseen fenomenologiaan ja pitäytyivät aiemmassa *Logische Untersuchungen* -teoksen realistisessa fenomenologiassa.

## Münchenin fenomenologeja

* Johannes Daubert
* Moritz Geiger
* Alexander Pfänder
* Adolf Reinach
* Max Scheler
* Alfred Schütz

## Kirjallisuutta

* Kuhn, H. & Avé-Lallemant, E. & Gladiator, R. (toim.): ”Die Münchener Phänomenologie”. *Phaenomenologica* 65, 1976.
* Spiegelberg, Herbert: *The Phenomenological Movement*. The Hague/Boston/London, 1982.
Lauralle

**Lauralle** on suomalaisen muusikon Kauko Röyhkän viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1984. Albumista julkaistiin ''Onnenpäivä''-levyn kanssa yhteinen CD-versio vuonna 1987.

## Lauralle-kappale

Levyn nimikappale ”Lauralle” on edelleen toivotuimpia lauluja Röyhkän keikoilla. Röyhkä taustoittaa kappaletta vuonna 2004:  Kappaleen säveltäjäksi onkin vuoden 2009 Menneisyyden taikaa etsimässä 1980–1990 -kokoelma-albumista lähtien merkitty Röyhkä ja Huldén.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kauko Röyhkä ellei toisin mainittu.

### A-puoli
#
#
#
#
#

### B-puoli
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Kauko Röyhkä – laulu, soolokitara (kappale 7)
* Riku Mattila – kitara
* Jari Paulamäki – basso
* Heikki Tikka – rummut

### Tuotanto
* Riku Mattila – tuottaja
* Mats Huldén – tuottaja
* Hannu Karjalainen – äänittäjä
* Mika Jussila – CD-masterointi
* Jani & Riku – kansi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Lauralle'' discogs.com -sivustolla
Tétouan

**Tétouan** (, , ) on kaupunki Marokon pohjoisosassa. Se on Marokon ainoa Välimeren satama ja sijaitsee noin 60 kilometriä Tangerista itäkaakkoon. Se on ollut merkittävä liikennepaikka 700-luvulta alkaen, sillä liikenne Andalusiasta Marokkoon kulki sen kautta. Kun espanjalaiset karkottivat maurit maastaan, Andalusiasta tulleet siirtolaiset rakensivat ison osan siitä mikä on nykyisin Tétouanin vanhakaupunki. Se on tiivis alue ja säilynyt varsin koskemattomana. Tétouan oli Espanjan Marokon pää- ja suurin kaupunki.

Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli noin 381&nbsp;000. Vuoden 1994 väestönlaskennan mukaan asukkaita oli noin 278&nbsp;000 ja vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan noin 321&nbsp;000.

Tétouanin vanhakaupunki eli medina on ollut Unescon maailmanperintöluettelon kohde vuodesta 1997.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
George Shaw

**George Shaw** (10. joulukuuta 1751 Bierton, Buckinghamshire – 22. heinäkuuta 1813) oli englantilainen kasvi- ja eläintieteilijä.

Shaw opiskeli Magdalen Hallissa Oxfordissa, suorittaen tutkinnon (M.A.) vuonna 1772, minkä jälkeen hän aloitti lääkärinpraktiikan. Vuonna 1786 hänestä tuli Oxfordin yliopiston kasvitieteen apulaislehtori. Hän oli yksi Linnean Societyn perustajista 1788 ja sai Royal Societyn jäsenyyden 1789.

Vuonna 1791 hän sai apulaisintendentin viran British Museumin luonnonhistorialliselta osastolta. 1806 hän seurasi Edward Whitaker Grayta intendentin virassa. Hän havaitsi, että useimmat Hans Sloanen museolle toimittamat näytteet olivat hyvin huonossa kunnossa. Lääketieteellinen ja anatominen materiaali toimitettiin museoon Royal College of Surgeonsista, mutta monet täytetyistä eläimistä ja linnuista olivat pilaantuneet ja ne täytyi polttaa. Museon maksama palkka oli niin vaatimaton, että Shawn oli elääkseen pakko käyttää paljon aikaa kirjoittamiseen ja kokoelmien hoito jäi retuperälle. Hänen apulaisensa Charles Konig tuli hänen seuraajakseen hänen kuoltuaan.

Shaw julkaisi erään Englannin ensimmäisistä selvityksistä tieteellisine nimineen useista yleisistä australialaisista eläimistä teoksessaan *Zoology of New Holland* (1794). Yhtenä ensimmäisistä tiedemiehistä hän tutki vesinokkaeläintä ja julkaisi siitä ensimmäisen tieteellisen kuvauksen *The Naturalist's Miscellany*ssa 1799.

## Muita julkaisuja
* *Museum Leverianum, containing select specimens from the museum of the late Sir Ashton Lever (1792-96)*
* *General Zoology, or Systematic Natural History* (16 osaa) (1809–1826) (osat IX–XVI julk. James Francis Stephens)
* *The Naturalist's Miscellany: Or, Coloured Figures Of Natural Objects; Drawn and Described Immediately From Nature* (1789–1813), yhdessä Frederick Polydore Nodderin kanssa (maalari ja kuvanveistäjä).

Shaw kuvaili ja nimesi muun muassa punahelttamesikon (*Anthochaera carunculata*), myskilurikin (*Glossopsitta concinna*) ja pikkulurikin (*Glossopsitta pusilla*).
Liikenne Vuorela

**Liikenne Vuorela** on miehikkäläläinen vuonna 1939 perustettu linja-autoyritys, jonka liikennöintialue on Hamina, Miehikkälä, Luumäki ja Lappeenranta. Yritys liikennöi 25 autolla.

## Historia
Liikenne Vuorela perustettiin alun perin kesällä 1939 Miehikkälässä. Ensimmäinen linja-auto liikennöi Haminan ja Suurmiehikkälän välillä, Vuonna 1978 Vuorela perusti oman matkatoimiston ryhmämatkojen järjestämistä varten niin kotimaan- kuin ulkomaankohteisiin. 2000-luvulla aloitettiin Miehikkälä-Hamina-Kotka-Helsinki- pikavuoron liikennöinti kahdesti päivässä. 

Huhtikuussa 2024 uutisoitiin pikavuoroliikenteen luopumisesta. Samalla Vuorela luopuu valtaosasta tilausajoja sekä muutamien paikallisvuorojen liikennöinnistä. Myös matkatoimisto lopetetaan. Yhtiö jatkaa muun muassa sopimusliikenteen sekä koululaisliikennöinnin harjoittamista.

## Kalusto
Liikenne Vuorelalla on Volvo-, Scania- ja Mercedes-Benz -merkkisiä linja-autoja. Autojen väritykset ovat sini-vihreä-harmaa ja kokovihreä.

## Linjat
* Pikavuorot Kotka-Helsinki
*(Kotka)-Hamina-Virojoki-Miehikkälä-Pitkäkoski
*Taavetti-Lappeenranta
*Lappeenranta-Taavetti-Kouvola
*Hamina-Paijärvi-Pyhältö/Pitkäkoski
*Koulukuljetuksia eri kunnissa. 
*Yhtiö myös liikennöi OnniBus.com vuoroja C12, Lappeenranta-Kouvola-Tampere ja V7 Miehikkälä-Hamina-Helsinki

## Aiheesta muualla
*Kuvia Vuorelan kalustosta
*Liikenne Vuorela Oy:n kotisivut
*Vuorelan Liikenteen aikatauluja
*Uusien pikavuorojen aikataulut

## Lähteet
Caroline, No

**Caroline, No** on Brian Wilsonin soolokappale, joka julkaistiin Beach Boysin albumilla *[[Pet Sounds]]* vuonna 1966. *Pet Soundsia* pidetäänkin miltei Wilsonin soolotyönä, sillä hän sävelsi ja tuotti levyn kaikki kappaleet itse sekä suunnitteli laajat orkesteriosuudet ja sovitukselliset kokonaisuudet, kun muut yhtyeen jäsenet olivat kiertueella.

*Caroline, No* on hidas balladi, jonka Brian Wilson teki viestiksi Caroline-nimiselle naiselle. Kappale alkaa riveillä "Where did your long hair go, Where is the girl I used to know", joilla Wilson viittaa naisen luonteen muuttumiseen. Kappaleessa on surullinen melodia ja rikas sovitus, ja siitä on muodostunut yksi *Pet Soundsin* tunnetuimmista sävelmistä. *Caroline, No* soi Pet Soundsin viimeisenä kappaleena päättyen psykedeeliseen ääniefektiin, jossa kuullaan Brian Wilsonin koiran haukkumista ja saapuvan junan ääntä. Wilson on sanonut kappaleen olevan oma suosikkinsa levyllä.
Maa on voimaa

**Maa on voimaa** on Kauko Röyhkän & Nartun kuudes studioalbumi. Se julkaistiin sekä LP- että CD-formaatissa vuonna 1985. Jälkimmäinen sisältää myös singlekappaleet ”Paska kaupunki” ja ”Tuhlausta”. 

Lauralle-levyn siivittämän keikkasuosion vuoksi Kauko Röyhkä & Narttu sai kuulla olevansa tyttöjen bändi. Vastavetona bändi päätti tehdä seuraavasta levystä rankemman ”eli enemmän tylyä rokkia ja kyynisiä sanoituksia”. Bändi oli viimein saavuttanut sellaisen aseman, jossa se saattoi ylpeillä pohjoisilla juurillaan. 

Levyn kansikuvaksi Mattila ja Röyhkä etsivät ensin halpaa, luontoaiheista maalausta ”joka olisi jollakin sopivan epämääräisellä tavalla tuonut mieleen vanhan ajan pohjoisen.” Mattila näki kuitenkin Ilta-Sanomissa jutun kahdesta oululaispojasta, jotka olivat pelastaneet vammaisen hukkumasta tulvaojaan. Valokuvan toinen poika oli näyttänut jurolta ja umpimieliselta ja takkikin oli kuin suoraan 1960-luvulta. Takakanneksi päätyi Pellon Orajärven kartta, koska Röyhkän poikavuosien innoittaja kirjailija Timo K. Mukka oli Orajärveltä kotoisin.

Albumista julkaistiin remasteroitu CD-versio vuonna 2000.

## Kappaleet
Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, sovitukset Kauko Röyhkä & Narttu.

#
#
#
#
#
#

### B-puoli
#
#
#
#
#
#

### Vuoden 1987 CD-painos
# 
# 

## Kokoonpano
* Jarmo Heikkinen – kitara (CD-bonuksilla)
* Riku Mattila – kitara
* Jari Paulamäki – basso
* Kauko Röyhkä – laulu, kitara
* Heikki Tikka – rummut, taustalaulu ja urut

### Tuotanto
* Juha Heininen – äänittäjä, miksaaja
* Mats Huldén – tuottaja
* Jani – kansi
* Harri Nurminen – kuva

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Maa on voimaa'' discogs.com -sivustolla
Tony Asher

**Tony Asher** on yhdysvaltalainen sanoittaja, joka kirjoitti yhdessä Brian Wilsonin kanssa useita tekstejä Beach Boysin legendaariselle Pet Sounds-albumille. Asherin rooli oli hänen itsensä mukaan työskennellä Brian Wilsonin sanoittajaparina ja "löytää kappaleisiin oikeat sanat." Wilson tiesi laulujen teemat ja sen mitä niillä haluttiin sanoa, ja Asher auttoi häntä löytämään tarkoituksiin sopivat sananmuodot.
Maitojuusto

**Maitojuusto** on vanha suomalainen tuorejuusto, jota käytetään esimerkiksi leivän päällä. Maitojuusto on valmistettu pelkistetyimmillään maidosta ja juustojuoksuttimesta sekä suolasta.

Maitojuustolle ominainen koristeellinen muoto tehdään perinteisesti puisella juustokehällä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Wikikirjaston keittokirjassa on resepti maitojuusto.
*  Suomen Pienjuustolayhdistys (useita maitojuustonkin valmistajia) (pienjuustolat.net)
*
Ohraryynipuuro

**Ohraryynipuuro** on puuro, joka valmistetaan hauduttamalla ohraryynejä maidossa. Ryynit liotetaan ensin vedessä, mutta silti kokonaisista ryyneistä tehdyn puuron hauduttaminen kestää useita tunteja.  Rikotuista ohrasuurimoista puuro valmistuu nopeammin. 

Ohraryynipuuro on suomalaisen joulupuuron alkuperäinen ja ikivanha versio. Puuro oli ennen keitettävä ryyneistä, sillä jauhopuuron uskottiin tuovan katovuoden. Ryynipuuro taas takasi hyvän sadon. Riisipuuro syrjäytti ohraryynipuuron joulupuurona 1800-luvulla.

## Lähteet
Punahelttamesikko

**Punahelttamesikko** (*Anthochaera carunculata*) on naakan kokoinen, mettä syövä australialainen varpuslintu. Alun perin lajin kuvaili englantilainen John White kirjoituksessaan *Journal of a Voyage to New South Wales* (1790).

## Koko ja ulkonäkö
Punahelttamesikon pituus on noin 35&nbsp;cm ja se on mesikoiden heimon suurikokoisia lajeja. Höyhenpuku on vatsapuolelta pähkinähakkimaisen harmaanruskean ja valkoisen kirjava, yläpuolelta kirvismäisen viiruinen. Vatsassa sillä on keltainen laikku ja kaulan sivuilla erikoinen pieni vaaleanpunainen heltta. Silmät ovat punaiset.

## Esiintyminen
Laji esiintyy vain Australiassa, idästä Uudesta Etelä-Walesista Länsi-Australian lounaisosiin ja Tasmaniaan. Lajin esiintymisalueen koko on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.

## Elinympäristö
Laji elää avoimissa metsissä ja myös asutuksen tuntumassa.

## Lisääntyminen
Punahelttamesikon pesä on risuista ja lehdistä laadittu ja sijaitsee 2–16 metriä maanpinnan yläpuolella. Munia on yleensä kaksi tai kolme. Pesällään se voi olla hyvin aggressiivinen muita lintuja ja ihmisiä kohtaan.

## Ravinto
Meden lisäksi punahelttamesikko syö hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia sekä marjoja ja hedelmiä.

## Lähteet
Ambohimanga

**Ambohimanga** on kuninkaallinen rauniokukkula Madagaskarin saarella, 21 kilometriä Antananarivon kaupungista pohjoiseen. Siellä on hautapaikkoja ja kaupungin rauniot. Madagaskarilaiset pitävät kukkulaa valtionsa syntypaikkana, joten sillä on tärkeä kansallinen merkitys. Kukkula on Unescon maailmanperintökohde. 

Ambohimangan kuninkaallinen kukkula on poikkeuksellinen todiste Madagaskarin keskiosissa 1400- ja 1800-lukujen välillä kehittyneestä sivilisaatiosta sekä siihen läheisesti liittyneistä kulttuurisista ja hengellisistä perinteistä, kuninkaiden ja esi-isien kultista. Ambohimanga teki Madagaskarista modernin valtion, joka on ollut kansainvälisesti tunnustettu vuodesta 1817 lähtien. Siihen liittyy voimakkaita tunteita, jotka liittyvät paikan pyhään luonteeseen sen kunnioitettujen kuninkaallisten hautojen, lukuisten pyhien paikkojen (lähteet, pyhät altaat ja metsät, uhrikivet) ja majesteettisten kuninkaallisten puiden kautta.

Ambohimanga oli Madagaskarin kuningaskunnan uskonnollinen pääkaupunki ja pyhä kaupunki 1800-luvulla, ja kuninkaallinen kukkula oli sen hallitsijoiden hautapaikka. Paikassa on säilynyt arkeologisia todisteita aiemmasta vallan ja oikeudenkäytön harjoittamisesta. Se on edelleen monien madagaskarilaisten uskonnollisten menojen keskus. 

Ambohimangan kuninkaallinen kukkula käsittää linnoitusjärjestelmän, jossa on useita ojia ja neljätoista linnoitettua kiviporttia. Kaupunkiin liittyy keskusaukio (Fidasiana), kuninkaallisia puita, oikeustalo ja muita luonnollisia tai rakennettuja kulttipaikkoja. Kuninkaallinen kaupunki käsittää kaksi palatsia ja pienen paviljongin, "härkäkuopan", kaksi pyhää allasta ja neljä kuninkaallista hautaa. Lisäksi suojeltu alue suojelee jäänteitä primaarimetsästä, jossa on säilynyt lukuisia kotoperäisiä ja lääkekasvilajeja.

Siirtomaakaudella ranskalaiset hajoittivat kuninkaalliset haudat, mutta itsenäisyyden aikana kuninkaallisten jäänteet haudattiin sinne uudelleen.

## Lähteet
Rusupiirakka

**Rusupiirakka** on karjalainen perinneruoka. Ruokalajilla on useita nimiä, joista tunnetuimpia rusupiirakan lisäksi ovat hakkoopiirakka, lohkopiirakka ja lohkokukko. Suojärvellä päin rusupiirakkaa sanottiin mökköpiirakaksi.

Yleisimmin rusupiirakka tehdään perunasta. Perunat voidaan hakata hienoksi hakkelukseksi, mutta myös perunaviipaleista tehdään rusupiirakkaa. Lanttukin on suosittu täyte. Koivistolaisten reseptissä leivinpaperille kaulitun ruistaikinalevyn päälle laitetaan täytteeksi silputtua siankylkeä perunoiden ja suolan ohella. Päälle nostettava piirakan kuorilevy on hieman pohjalevyä pienempialaisempi, sillä pohjalevystä valmistetaan myös piirakan reunat. Reunat kostutetaan vedellä, ja kansi tiivistetään pohjaosaan. Kanteen pistellään reikiä haarukalla ennen paistamista. Paistamisen loppulla piirakan kuorta voi voidella voilla; kypsä piirakka voidellaan sen tultua uunista. Voipaperilla peitelty piirakka saa tekeytyä vielä pyyhkeen alla tunnin pari ennen tarjoilua.

Lohkopiirakan täytteenä käytetään myös ohraryynejä. Seiskarissa lohkokukkoon on saatettu panna sieniä ja sipulia. Silloin kukosta tehdään puolikuun mallinen. Yleensä hakkoopiirakka on neliskanttinen suljettu piirakka.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kokki Kolmonen
Frances Dafoe

**Frances Helen Dafoe** CM, O.Ont (17. joulukuuta 1929 Toronto – 23. syyskuuta 2016) oli kanadalainen taitoluistelija. Hän kilpaili 1950-luvulla parinsa Norris Bowdenin kanssa. Pari saavutti paitsi maailman-, Pohjois-Amerikan- ja Kanadan-mestaruudet, myös hopeamitalin vuoden Cortina d’Ampezzon talviolympialaisissa 1956. 

Dafoesta tehtiin vuonna 1991 Order of Canadan jäsen. Dafoe kuuluu myös Canadian Sports Hall of Fameen, Canadian Olympic Hall of Fameen ja Skate Canada Hall of Fameen.

Dafoe kuoli 86-vuotiaana 23. syyskuuta 2016.

## Tulokset
(pari Norris Bowden)

(jäätanssi, pari Norris Bowden)

## Lähteet
Uunijuusto

**Uunijuusto** on suomalainen perinneruoka, jossa ternimaito hyydytetään kuumentamalla se uunissa. Uunijuusto on valmis, kun sen pinta on kauniin ruskea ja seos täysin hyytynyt. Ruokaa tarjoillaan usein jälkiruokana. Uunijuusto sopii myös alku- tai cocktailpalaksi anjoviksen tai mädin kanssa.
Hankaluutena on saada ternimaitoa. Sitä myydään pakasteena. Uunijuuston kanssa syödään lisukkeita, kuten hilloa tai marjoja.

## Lähteet
Klaus Haapaniemi

**Klaus Haapaniemi** (s. 1970 Helsinki) on suomalainen kuvittaja ja suunnittelija, joka asuu Berliinissä. Hän on valmistunut Lahden Muotoiluinstituutista graafiseksi suunnittelijaksi. Haapaniemi valittiin vuoden graafikoksi 2008. 

Haapaniemi on tehnyt töitä niin suomalaisille yrityksille, kuten Marimekko ja Iittala, kuin ulkomaisillekin tuotemerkeille, esimerkiksi Dieselille ja Levi’sille. Hän on tehnyt sarjakuvia ja kuvittanut Rosa Liksomin tarinoita kokoelmiin *Giants* ja *Neko*. Hän on toiminut italialaisen muotitalon Bantamin luovana johtajana.

Kansainvälinen trenditoimisto WGSN pitää häntä ”yhtenä aikamme merkittävimmistä nousevista suunnittelijoista ja kuvittajista”.

Tyyliinsä Haapaniemi on saanut vaikutteita paitsi suomalaisesta perinteestä ja Kalevalasta, myös slaavilaisesta ja japanilaisesta kulttuurista. Hän sanoo ideoidensa synnystä: ”Olen keksinyt uudestaan klassiset kuviot, sellaiset tyylit kuin venäläinen avantgarde, joka perustuu hyvin geometriseen muotokieleen.” Hän sanoo myös että ideoita syntyy kadulla kävellessä mutta toisaalta niiden juuret ovat hänen lapsuudessaan. Hänen suosikkejaan pohjoismaisista suunnittelijoista ovat Alvar Aalto, Oiva Toikka ja Tove Jansson.

## Lähteet
*Iittala.com

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Muoto-lehti, joulukuu 2006
Rosvopaisti

**Rosvopaisti** on suomalainen ruoka. Paistin voi valmistaa lähes minkä eläimen lihasta tahansa, kuten sian, naudan, lampaan, poron tai hirven lihasta.

Rosvopaisti kypsennetään noin puolen metrin syvyisessä kuopassa. Kuopan pohjalle ja reunoille asetellaan kiviä, joiden päälle tehdään nuotio. Tulen annetaan palaa reippaana noin 3–4 tuntia, minkä jälkeen hiillos lapioidaan pois ja paisti asetetaan kuoppaan. Paisti on ensin kääritty märkään voipaperiin, runsaaseen folioon ja vielä märkään sanomalehtikerrokseen (pari kokonaista lehteä).

Nostoverkon käyttö helpottaa paistin nostoa ehjänä montusta. Paisti peitetään noin 5 sentin kerroksella hiekkaa, jonka päälle hiillos kaadetaan. Tulta pidetään yllä vielä jokunen tunti. Paistoaika on noin puolitoista tuntia per kilo, vähintään. Rosvopaistin valmistus vie kaikkiaan noin 8–12 tuntia, riippuen paistin koosta. 

Kirjailija Veikko Huovinen teki työläästi valmistettavan rosvopaistin nykyaikana kuuluisaksi kirjoittamalla humoristisen kirjan ''Lampaansyöjät'', jonka perusteella tehtiin Seppo Huunosen ohjaama samanniminen elokuva. Huovinen sai inspiraationsa Hotelli Tornin lehdestä, jossa haastateltiin suomalaista Hjalmar Frontia. Hän oli asunut Ulko-Mongoliassa ja oppinut kertomansa mukaan valmistustavan siellä. 

Rosvopaistia tehdään Suomessa pienehköjen kesätapahtumien juhlaruoaksi. Muun muassa ruoanlaiton opettamiseen erikoistuneet Martat tekevät rosvopaistia. 

## Aiheesta muualla

* Rosvopaisti hemmottelee kieltä ja mieltä , video Yle Areenassa
* Rosvopaistin ja rosvopaistiuunin valmistusohje
* Rosvopaisti poronlihasta
* Kuvallinen rosvopaistiohje 
* Kokki Kolmosen aito rosvopaisti
Klaus Rifbjerg

**Klaus Rifbjerg** (15. joulukuuta 1931 Amager, Tanska – 4. huhtikuuta 2015 Kööpenhamina Tanska) oli tanskalainen kirjailija, toimittaja ja kriitikko. Hän oli vuodesta 1967 Tanskan akatemian jäsen.

Rifbjerg syntyi Kööpenhaminassa. Hän opiskeli englannin kieltä ja kirjallisuutta Kööpenhaminassa sekä vuoden ajan Princetonin yliopistossa Yhdysvalloissa. Vuonna 1955 hän alkoi työskennellä käsikirjoittajana tanskalaisessa elokuvayhtiössä. Samalla hän toimi useiden lehtien kirjallisuus- ja teatterikriitikkona. Hänen läpimurtoteoksensa oli sukupolviromaani *Den kroniske uskyld* (1958), joka osoitti kirjoittajan taiturimaisen kielenkäyttökyvyn ja josta on tehty myös elokuvaversio. Hän oli kriitikkona muun muassa *[[Politiken]]issa* 1956–1964.

Kirjailijana Rifbjerg julkaisi runoteoksia, romaaneita ja näytelmiä. Hänen runouteen keskittynyt kautensa oli vuosina 1956–1967. Monet tämän kauden teokset käsittelevät nuoruuden teemoja. Romaani- ja novellikausi alkoi vuoden 1958 läpimurtoteoksesta ja toi esille psykologiset asetelmat, komiikan ja rakkauden.  1970-luvulla hänen tuotantosa sai yhteiskunnallisia sävyjä. Romaani *Lena Jørgensen* vuodelta 1972 on realistinen kuvaus 1970-luvun työläisympäristöstä.

Näytelmäkirjailijana Rifbjerg pyrki aluksi 1960-luvulla uudistamaan revyytaidetta ja kuvaamaan kaunistelematta aikansa ihmisten käyttäytymistä eri tilanteissa. Reyystä hän siirtyi 1960-luvun puolivälissä käsikirjoittamaan musikaaleja. Vuonna 1970 ilmestynyt puhenäytelmä *År* kuvaa tanskalaisperheen elämää toisen maailmansodan saksalaismiehityksessä. Lisäksi Rifbjerg on tehnyt elokuvakäsikirjoituksia.

## Palkinnot ja tunnustukset
;Lähde
* Kultaiset laakerit -kirjallisuuspalkinto 1966
* Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto 1970 romaanista *Anna (jeg) Anna*
* Ruotsin Akatemian pohjoismainen palkinto 1999
## Suomennettu tuotanto
* *Oopperarakastaja* (*Operaelskeren*), suom. Arto ja Kirsti Ingervo, Helsinki: WSOY 1967
;novellit
* Tore ja minä, suom. Toini Havu, antologiassa *27 pohjoismaista kertojaa*, toim. Lars Hamberg, Tammi 1964

## Lähteet
Angel Down

__NOTOC__
**Angel Down** on laulaja Sebastian Bachin viides sooloalbumi, joka julkaistiin 20. marraskuuta 2007.

Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 191.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

### Singlet
* "(Love Is) A Bitchslap" (Radio single) (2-Track)
* "(Love Is) A Bitchslap" (Radio single) (3-Track)
* "By Your Side" (Radio single)

## Kokoonpano
* Sebastian Bach – laulu
* "Metal" Mike Chlasciak – soolokitara
* Johnny Chromatic – rytmikitara
* Steve DiGiorgio – bassokitara
* Bobby Jarzombek – rummut

+

* Axl Rose – laulu (kappale 3), taustalaulu (kappaleet 4 ja 5)

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Imperiumi: 8/10
* Soundi: 

## Lähteet
Julia Varady

**Julia Varady** (s. 1. syyskuuta 1941) on saksanunkarilainen sopraano. Hän aloitti viulunsoiton kuusivuotiaana, mutta siirtyi 14-vuotiaana lauluun, jossa hänelle antoi varhaista opetusta Emilia Popp.

Varady debytoi Clujissa mezzosopraanona vuonna 1962. Hän on tulkinnut laajasti eri aikakausien repertoaaria Wolfgang Amadeus Mozartista ja romantikoista Aribert Reimanniin.

Varady on ollut vuodesta 1977 naimisissa itseään kuusitoista vuotta vanhemman baritoni Dietrich Fischer-Dieskaun kanssa. Mies jäi eläkkeelle laulu-uraltaan vuonna 1993.
Mackenzie Bowell

**Mackenzie Bowell** (27. joulukuuta 1823 – 10. joulukuuta 1917) oli Kanadan viides pääministeri 21. joulukuuta 1894 &ndash; 27. huhtikuuta 1896. Hän syntyi Englannissa ja muutti vuonna 1833 perheensä mukana Kanadaan, jossa työskenteli myöhemmin Bellevillen kaupungin sanomalehdessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Canada Guide
Anna Sorainen

**Anna Leena Ståhle** (ent. **Sorainen,** o.s. **Savela**, s. 1972) on suomalainen televisiotoimittaja, yrittäjä, viestintäkonsultti ja televisiojuontaja. Hän  toimi Viestintä Ground Oy -nimisen viestintätoimiston toimitusjohtajana ja ProCom - Viestinnän ammattilaiset ry:n johtokunnan puheenjohtajana vuoden 2011 loppuun asti. Ståhle on koulutukseltaan toimittaja. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa tiedotusoppia vuosina 1991–1998.

## Ura
Sorainen oli 1990-luvun alussa Yleisradion urheilutoimituksen ensimmäinen naistoimittaja. Hän teki töitä noin kymmenen vuotta Yleisradion ja Nelosen urheilu- ja ajankohtaistoimittajana.

Vuosina 2001–2005 Sorainen toimi Suomen Olympiakomitean viestintäpäällikönä. Sen jälkeen hän ryhtyi Kimi Räikkösen PR- ja mediakonsultiksi. Tässä tehtävässä Sorainen toimi noin vuoden ajan.

Vuosina 2005–2007 Sorainen toimi media- ja markkinointiyritys Publicis Helsinki Oy:ssä viestinnästä ja sponsoroinnista vastaavana johtajana.

## Yksityiselämä
Anna Sorainen oli seitsemän vuotta naimisissa Samuel Soraisen kanssa ja heillä on kaksi poikaa. Sorainen puhuu sujuvasti englantia ja ranskaa.

## Esiintymiset televisiossa
* Urheiluruutu (toimittaja)
* Sorainen (Harkimo) (juontaja)
* Leijonan kita (juontaja)
* Nelosen Mestareiden liigan lähetykset (studiojuontaja)
* Atlantan kesäolympialaiset 1996 ja Naganon talviolympialaiset 1998 (juontaja)
* A-Bros (juontaja)

## Julkaisut
* 

## Lähteet
Dipolimomentti

**Dipolimomentti** voi tarkoittaa seuraavia:
* Sähköinen dipolimomentti
* Magneettinen dipolimomentti eli magneettimomentti

## Katso myös

* Dipoli (täsmennyssivu)
* Momentti (täsmennyssivu)
Tytti Paavolainen

**Tytti Helena Irmeli Paavolainen** (o.s. **Korhonen**; 12. helmikuuta 1937 – 1. marraskuuta 2008 Helsinki) toimi Yleisradiossa lasteohjelmien radiotoimittajana vuosina 1966–1992.

Paavolainen teki päätyönään kirjoihin perustuvia radio-ohjelmia lapsille. Ensimmäisen äänikirjan *[[Kuka lohduttaisi Nyytiä?]]* hän luki vuonna 1971. Hänet tunnettiin persoonallisesta kirjan tulkinnastaan. Paavolainen oli opiskellut yliopistossa lausuntaa ja puhetekniikkaa, sekä oli ollut mukana Ylioppilasteatterissa. Hän on lukenut muun muassa kaikki Elina Karjalaisen *[[Uppo-Nalle]]*- ja Tove Janssonin Muumi-kirjat.

Tytti Paavolainen sai Suomen arvostelijain liiton vuosittain jakaman palkinnon Kritiikin Kannukset -palkinnon vuonna 1971.

Hän oli näyttelijä Sara Paavolaisen äiti.

## Lähteet
Sean Stewart

**Sean Stewart** (s. 2. kesäkuuta 1965, Lubbock, Texas) on yhdysvaltalais-kanadalainen science fiction- ja fantasiakirjailija. Hänen romaaneistaan on suomennettu *Matkijalintu* (1998) ja *Kehä* (2004).

Stewart on myös suunnitellut vuorovaikutteista fiktiota muun muassa Microsoftin ja Nine Inch Nails -yhtyeen mainoskampanjoihin. Yhdessä Jordan Weismanin kanssa tehty *Cathyn kirja* (2006) yhdistelee erilaisia kerronnan muotoja ja laajentaa tarinan sivujen ulkopuolelle. Kirja sisältää piirroksia sekä irtotaskun, jossa on tapahtumiin liittyvää oheisaineistoa.

## Teokset

### Suomennetut teokset

* 
* 
* 
* 
* 

### Suomentamattomat teokset

* *Passion Play* (1992)
* *Nobody's Son* (1993)
* *Resurrection Man* (1995)
* *Clouds End* (1996)
* *The Night Watch* (1997)
* *Galveston* (2000)
* *Yoda: Dark Rendezvous* (2004)

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Kotisivut. 
* Tommi Aitio: Köyhälistögotiikkaa Amerikan etelästä. Helsingin Sanomat 26.2.2006.
* Jo Walton: Texan Ghost Fantasy. Tor.com 2010. 
* Anna-Leena Ekroos: Keskiverto tarina jännittävillä lisukkeilla. Pohjalainen 18.12.2008.
Palo (Kokkola)

**Palo** on kylä Kokkolan kaupungin pohjoispuolella. Se rajautuu valtatiehen 8, Perhonjokeen, Puntusharjuun ja mereen jokisuussa. Palon naapurikyliä ovat valtatien toisella puolella Jokilaakso, Puntusharjun takana Rytimäki ja joen toisella puolella Rödsö.

Palo oli vielä vuonna&nbsp;2000 rauhallinen maalaiskylä, mutta kaavoituksen, asfaltin ja katuvalaistuksen myötä rauhallinen kylätie on vilkastunut. Palossa on myös Jokilaakson koulu.
Roadhawks

**Roadhawks** on Hawkwindin kokoelma-albumi vuodelta 1976. Se käsittää vuodet 1970-1975. Kokoelman on koostanut yhtyeen johtohahmo, kitaristi-laulaja Dave Brock. Albumin kappaleet on miksattu yhteen, väleillä ei ole taukoa. Albumia ei ole julkaistu virallisesti CD-muodossa. Alkuperäisen painoksen mukana tuli *Roadhawks*-posteri.

## Kappaleet

**A-puoli**

#Hurry On Sundown (Brock/Hawkwind) - 5:13
#Paranoia (Brock/Hawkwind) - 4:02
#You Shouldn't Do That (live) (Turner/Brock) - 7:12
#Silver Machine (Calvert/Brock) - 4:23

**B-puoli**

#Urban Guerilla (Calvert/Brock) - 3:44
#Space Is Deep (Brock) - 6:48
#Wind Of Change (Brock) - 4:15
#The Golden Void (Part II) (Brock) - 5:02

## Muusikot
*Dave Brock – kitara, laulu
*Nik Turner – saksofoni, huilu, laulu
*Terry Ollis – rummut (A1 ja A2)
*John A. Harrison – basso (A1 ja A2)
*Huw Lloyd Langton – kitara (A1 ja A2)
*Dik Mik – audiogeneraattori (A1-4,B1 ja B2)
*Del Dettmar – syntetisaattori (A3-4,B1-3)
*Lemmy Kilmister – basso, laulu (A3-4,B1-4)
*Robert Calvert – laulu (A3,B1)
*Simon King – rummut (A3-4,B1-4)
*Simon House – kosketinsoittimet (B3-4)
*Alan Powell – rummut (B4)
Dōgen

**Dōgen Zenji** (; 19. tammikuuta 1200 Kioto – 22. syyskuuta 1253 Kioto) oli japanilainen filosofi ja zenbuddhalaisen sōtō-koulukunnan perustaja. Hänen katsotaan tuoneen kyseisen suuntauksen Kiinasta. Dōgen oli aikansa uskonnollisen elämän keskeisiä hahmoja.

Dōgen syntyi aatelisperheeseen, mutta joutui orvoksi seitsemänvuotiaana. Hän opiskeli buddhalaisuutta Tendai-lahkon temppelissä Hieivuorella ja teki vuosina 1223–1227 opintomatkan Kiinaan, jossa hän tutustui zenmeditaatioon ja saavutti valaistumisen. Palattuaan Japaniin hän levitti tietämystä zenistä ja vietti viimeiset vuotensa Eihei-jin temppelissä Fukuin lähistöllä.

Dōgenin pääteos on yli 20 vuoden aikana muotonsa saanut *[[Shōbōgenzō]]*, jossa on 95 kappaletta. Hän kirjoitti myös monia muita teoksia.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Understanding the Shobogenzo
Masters of the Universe (albumi)

**Masters of the Universe** on Hawkwindin kokoelma vuodelta 1977. Periaatteessa se on jatko-osa edellisvuonna ilmestyneelle *[[Roadhawks]]*-kokoelmalle.

## Kappaleet

### A-puoli

#Master Of The Universe (Turner/Brock) - 6:19
#Brainstorm (Turner) - 10:44

### B-puoli

#Sonic Attack (Moorcock) - 2:59
#Orgone Accumulator (Calvert/Brock) - 10:00
#It's So Easy (Brock) - 5:21
#Lost Johnny (Kilmister/Farren) - 3:28

## Muusikot

*Dave Brock: kitara, laulu
*Nik Turner: saksofoni, huilu, laulu
*Del Dettmar: syntetisaattori
*Dave Anderson: basso (A1)
*Terry Ollis: rummut (A1)
*Dik Mik: audiogeneraattori (A1-2,B1-2)
*Robert Calvert: laulu, lausunta (B1-2)
*Lemmy Kilmister: basso (A2,B1-4)
*Simon King: rummut (A2,B1-4)
*Simon House: kosketinsoittimet (B3-4)
Walahfrid Strabo

**Walahfrid Strabo** (808/809 – 18. elokuuta 849) oli frankkilainen munkki ja kirjailija. Hänen työnsä on teologista, historiallista ja runollista. Hän hukkui neljänkymmenen ikävuoden paikkeilla Loireen. 

## Lähteet
Repeat Performance

**Repeat Performance** on Hawkwindin kokoelma-albumi, joka käsittää yhtyeen Charisma-levy-yhtiölle tekemää materiaalia vuosilta 1976-1979.

## Kappaleet

#Kerb Crawler (Calvert/Brock) - 3:45
#Back On The Streets (Calvert/Rudolph) - 2:56
#Quark Strangeness And Charm (Calvert/Brock) - 3:41
#Spirit Of The Age (Calvert/Brock) - 7:20
#Steppenwolf (Calvert/Brock) - 9:46
#25 Years (Brock) - 4:31
#PSI Power (Calvert/Brock) - 6:06
#The Only Ones (Calvert/Brock) - 4:14
#High Rise (Calvert/House) - 4:36
#Uncle Sam's On Mars (Calvert/Brock/House/King) - 5:44
Artur Sirk

**Artur Sirk** (25. syyskuuta 1900 – 2. elokuuta 1937) oli Viron vapaussoturiliikkeen johtajia.

Sirk otti osaa Viron vapaussotaan ja pysyi armeijassa aina vuoteen 1926, jolloin ryhtyi lakimieheksi. Vuonna 1929 hän perusti oikeistoradikaalin Viron vapaussotureiden liiton kenraali Andres Larkan kanssa. 1930-luvulla liike alkoi vaatia siirtymistä vahvan johtajan malliin. Vapsien kannatus kasvoi ja näytti siltä että Larka valittaisiin vuoden 1934 vaaleissa Viron *[[riigivanem]]iksi*. Tuolloin Konstantin Päts käytti uusi valtaoikeuksiaan ja julisti maan poikkeustilaan ja lykkäsi vaaleja. Vapsien johtajat vangittiin ja tuomittiin lyhyisiin vankeusrangaistuksiin.

Sirk pakeni 11. marraskuuta 1934 Tallinnan vankilasta vanginvartijan avustuksella. Pakonsa jälkeen Sirk ilmoittautui Suomen viranomisille Helsingissä 5. joulukuuta 1934. Oman ilmoituksensa hän oli tullut Suomeen moottoriveneellä Riiasta 3. joulukuuta. Suomessa hän juoni mm. Sinimustat-liikkeen johtohahmojen kanssa vallankaappausta Pätsin syrjäyttämiseksi. Yritys keskeytyi kun Viron agentit saivat siitä vihiä ja pidättivät suunnittelijat.

Sirk lähti Suomesta ja asettui lopulta Luxemburgin. Hän kuoli pudottuaan Echternachissa hotellihuoneen ikkunasta. Luxemburgin viranomaiset totesivat syyn itsemurhaksi. Useat virolaiset historioitsijat uskovat Viron agenttien olleen asialla. Artur Sirk haudattiin 9. lokakuuta 1937 Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle ja hänen ruumiinsa siunauksen toimitti Elias Simojoki. Hauta sijaitsee Hietaniemen alueen 28. korttelin 4. rivissä. Marraskuussa 1937 Ajan Suunta-lehden tuonti Viroon kiellettiin kahden vuoden ajaksi. Syynä oli lehden kirjoittelu Sirkin kuoleman yhteydessä.

Artur Sirk oli Tarton Yliopiston korporaatio (osakunta) Korp! Sakalan jäsen. Coetus (jäseneksi) 1922-2.

## Viitteet
Kulta-aika (albumi)

**Kulta-aika** on suomalaisen muusikon Kauko Röyhkän toinen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1986. Levyllä oleva live-osuus löytyy myös Röyhkän samana vuonna julkaistulta *[[Pikku enkeli]]* -albumilta.

Albumista julkaistiin remasteroitu CD-versio vuonna 1990.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kauko Röyhkä sekä sovittanut Kauko Röyhkä ja Narttu, ellei toisin mainittu. D-puolen kappaleet on äänitetty livenä Tampereen Yo-talolla 3. heinäkuuta 1986.

### LP 1
#### A-puoli
#
#
#
#
#
#

#### B-puoli
#
#
#
#
#
#

### LP 2
#### C-puoli
#
#
#
#
#
#

#### D-puoli (Live)
#
#
#
#
#
#

### Kokoonpano
* Kauko Röyhkä – laulu
* Riku Mattila – kitara (A- ja B-puoli)
* Jarmo Heikkinen – kitara (C1, C2, C4–C6, D-puoli)
* Heikki Tikka – rummut, taustalaulu
* Jari Paulamäki – basso
* Mats Huldén – basso (A3, A6, B2, B4), 12-kiel. kitara (C1, C4), 2 kitara (D-puoli)

### Tuotanto
* L.A. – valokuvat
* Heikki Tikka – tuottaja
* Mats Huldén – tuottaja
* Riku Mattila – tuottaja
* Juuso Nordlund – äänittäjä (D-puoli)
* Jani – kansikuva

## Aiheesta muualla
* ''Kulta-aika'' discogs.com -sivustolla
Nicolas Chamfort

**Sébastien-Roch Nicolas de Chamfort** (6. huhtikuuta 1741 – 13. huhtikuuta 1794) oli aforismeistaan tunnettu ranskalainen kirjailija. Hän istui Ranskan akatemiassa (6. tuoli) vuodesta 1781 itsemurhaansa 1794.

Chamfort palveli ensin innokkaasti Ranskan vallankumousta, työskenteli Emmanuel-Joseph Sieyèsin ja Mirabeaun kanssa, joutui sittemmin vankeuteen ja kuoli itsemurhayrityksen seurauksista. Chamfort oli kuuluisa henkevästä ja sukkelasta puhetavastaan, hän oli muuten sairaalloisen tunteikas, ylpeä ja kyyninen ihmisvihaaja. Ylen eroottisella elämällään − hän rakasti samalla kertaa neljää ylhäistä naista − hän tärveli terveytensä ja oli jo 40-vuotiaana ruumiillisesti ja henkisesti elähtänyt. Vuonna 1781 hän tuli Ranskan akatemian jäseneksi.

Chamfortin teoksista murhenäytelmä *Mustapha et Zéangir* (1777) on täynnä liikuttavia kohtia, mutta muuten keskinkertainen. Hänen muista teoksistaan on mainittava hänen kuolemansa jälkeen ilmestynyt *Pensées, maximes, anecdotes, dialogues* (1803). Hänen teoksensa julkaisi Pierre-Louis Ginguené (1795, 4 nidettä) ja Pierre René Auguis (1824−1825, 5 nidettä).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Atsinananan sademetsät

**Atsinananan sademetsät** Madagaskarin itäosassa ovat Unescon maailmanperintökohde. Ne levittäytyvät kuuteen kansallispuistoon. Metsät ovat tärkeä jäänne Madagaskarin luonnon ja geologian historiasta. Saari on irtautunut Afrikan mantereesta yli 60 miljoonaa vuotta sitten, ja sen kasvi- ja eläinkunta on kehittynyt siitä lähtien eristyksissä. Atsinananan metsissä 80–90 prosenttia lajeista on endeemisiä. Metsissä elää monia uhanalaisia eläinlajeja, muun muassa ainakin 25 eri makilajia. Alueen eläinlajeista 72 on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton uhanalaisten lajien luettelossa.

Maailmanperintökohteeseen kuuluu 13 erilistä aluetta, jotka kuuluvat seuraaviin kansallispuistoihin
* Marojejyn kansallispuisto
* Masoalan kansallispuisto
* Zahamenan kansallispuisto
* Ranomafanan kansallispuisto
* Andringitran kansallispuisto
* Andohahelan kansallispuisto

Kansallispuistojen ulkopuolella suurin osa Madagaskarin metsistä on jo hakattu – alkuperäisestä metsäalasta on jäljellä enää 8,5 prosenttia ja siitä suurin osa kuuluu Atsinananan kansallispuistoihin.

## Katso myös
*Indri
*Kultatöyhtösifaka

## Lähteet
Iivari Ellilä

**Iivari Johannes Ellilä** (käytti Saksassa nimeä Elling), (1. joulukuuta 1892 Kuivaniemi – 18. huhtikuuta 1918 Vesilahti) oli suomalainen filosofian ylioppilas ja jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat poliisikonstaapeli Lauri Juho Ellilä ja Liisa Jääskö. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta klassisesta lyseosta vuonna 1913 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opiskelujaan hän jatkoi Helsingin yliopiston maanviljelys-taloudellisella osastolla vuosina 1913–1914.
## Jääkäriaika

Ellilä liittyi vapaaehtoisena Pfadfinder-kurssille Saksassa jääkärikoulutusta antavaan yksikköön, joka myöhemmin nimettiin Jääkäripataljoona 27:ksi. Hän kirjautui Holsteinissa sijaitsevalle leirialueelle Lockstedt lageriin 8. maaliskuuta 1915 ja hänet sijoitettiin 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 21. joulukuuta 1915 4. komppaniaan. Hän otti osaa asemasotaan Misse-joella ja Riianlahden rannikkoasemissa sekä Aa-joen talvitaisteluihin. Rintamakomennuksen jälkeen hän suoritti sotakoulun A-kurssilla Libaussa vuonna 1917.

## Suomen sisällissota
:*Katso myös: [[Suomen sisällissota]]*
Ellilä organisoi tammikuussa 1918 Kuivaniemellä Mursun talosta käsin Suomen sisällissotaan (Ellilän katsantokannan mukaan vapaussotaan)  pienen joukon miehiä. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana yliluutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäällikkönä 2. Krenatöörirykmentin 2. Savon pataljoonan 1. komppaniaan, jonka mukana otti osaa taisteluihin Vilppulassa, Lylyssä, Korkeakoskella, Moisiossa (Lempäälä), Tampereella ja Vesilahdella, missä kaatui taistelussa 18. huhtikuuta 1918 ja kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Kuivaniemellä. Hän menehtyi kiväärin kuulasta kaulaan ja hänet on haudattu Kuivaniemen hautausmaan kirkkotarhaan.

## Ellilän muistoksi
Kuivaniemen sankarihautausmaalle on pystytetty muistomerkki Ellilälle jonka Kuivaniemen kunnanvaltuusto kustansi (3&nbsp;000 markkaa) 24.3.1919 tekemällä päätöksellä. Muistomerkin teksti kuuluu:
”*Jääkäri-yliluutnantti Iivari Johannes Ellilä*
*Syntynyt Kuivaniemellä 18 1/12 92, Kaatui vapaustaistelussa Vesilahdella 19 18/4 18.*
*Muistosi elää!*
*Sankari nukkuvi työnsä hän täytti*
*Kunnian kentillä kuntonsa näytti*
*Sankaritekoja tehdä hän ehti*
*Urho tää uljan, reipas ja rehti*”

Joka kesä Kuivaniemen Kotiseutuyhdistys laskee seppeleen Ellilän haudalle.

## Lähteet
* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. 
* Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001– Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland.
* Muistomerkit ja muuta nähtävää Kuivaniemellä 2005.

### Viitteet
Kalle Ekvall

**Kalle Edvin Ekvall** (22. tammikuuta 1890 Tyrvää – 28. maaliskuuta 1918 Messukylä) oli suomalainen jääkärivaravääpeli. Hän oli käynyt kansakoulun ja työskenteli Tyrväällä työmiehenä ennen jääkäriksi Saksaan lähtöään. Hänen äitinsä oli Karoliina Fredrika Ekvall.

Ekvall kirjautui Saksaan jääkäripataljoona 27:ään Lockstedtin leirille pioneerikomppaniaan 9. maaliskuuta 1916. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Saksan itärintamalla Misse-joen, Aa-joen ja Riianlahden taisteluissa. Riianlahden taisteluissa hän haavoittui 25. marraskuuta 1916. Hänen ylennettiin Hilfsgruppenführeriksi 31. toukokuuta 1917 ja jääkärivaravääpeliksi 11. helmikuuta 1918. Suomeen hän saapui jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918, Vaasaan.

Suomen sisällissodassa hän palveli joukkueenjohtajana 6. jääkäripataljoonan 2. komppaniassa, jonka riveissä hän kaatui Kalevankankaalla Tampereen valtauksen yhteydessä. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Tyrväällä. Hänet on haudattu Tyrvään vanhalle hautausmaalle valkoisten sankarihautaan. 

## Kunniamerkit

* Vapaudenristi IV miekkojen kera
* Vapaussodan muistomitali soljen kera
* Jääkärimerkki

## Lähteet
* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. 
* *Suomen sotasurmat 1914-1922* © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland.
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.

### Viitteet
Janne Tähkä

**Janne Tähkä** (s. 27. syyskuuta 1970) on suomalainen salibandyn entinen ammattilaispelaaja. Hänen pelipaikkansa oli virallisesti puolustaja. Hän on edustanut muun muassa Team Botby'tä, HIFK:ta, Josbaa, SSV:tä ja SPV:tä. Hänet tunnettiin näyttävistä ilmaveiveistä, jossa pallo ei irtoa mailan lavasta, vaikka lapa nouseekin lattiasta. Tähkä nousi nopeasti lajinsa huipuksi, vaikka aloitti lajin pelaamisen vasta 24-vuotiaana. Tätä ennen Tähkä pelasi jääkiekkoa 17-vuotiaaksi asti ja sen jälkeen kaukalopalloa muun muassa MK-67:ssä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Erkki Ahon päiväkirja
Pikku enkeli

**Pikku enkeli** on suomalaisen muusikon Kauko Röyhkän seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin sekä LP-, C-kasetti- että CD-formaatissa vuonna 1986. Viimeksi mainittu sisältää lisäksi live-osuuden, joka on kahta viimeistä kappaletta lukuun ottamatta sisällytetty myös Röyhkän samana vuonna julkaisemalle ''Kulta-aika''-kokoelmalle. Näistä jälkimmäinen, ”Kotona taas”, on mukana yhtyeen ''Olennainen välittyy'' -livealbumilla. C-kasetti (Euros Records SIC-1029) sisälsi bonuskappaleet ”Paska kaupunki” ja ”Tuhlausta”. Kaksi edellä mainittua sekä ”Kovat pojat” julkaistiin alun perin ''Paska kaupunki'' -ep:llä. 

Albumista julkaistiin vuonna 2000 remasteroitu CD-versio, jossa ei ole bonusraitoja.

Levyn kansikuvassa Jukka-Pekka on äitinsä kanssa Tuiran uimarannalla Oulussa.

## Kappaleet
Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi A2 ”Laulujen nainen” säv. ja san. Kauko Röyhkä ja Maritta Kuula. Sovitukset Kauko Röyhkä & Narttu.

### A-puoli

# ”Vihaiset miehet (Marat, Marat)”
# ”Laulujen nainen”
# ”16.000,-”
# ”Ruosteinen kuu”
# ”Talo meren rannalla”
# ”Paska kaupunki” (kasetti-bonus)

### B-puoli

# ”Kilimandjaro”
# ”Kovat pojat”
# ”Sama vanha juttu”
# ”Tien päällä”
# ”Zaia”
# ”Pikku enkeli”
# ”Tuhlausta” (kasetti-bonus)

### CD-bonukset

# ”Dora”
# ”Majuri Thompson”
# ”Preerian kuu”
# ”Samantekevää”
# ”Uusia tansseja”
# ”Kanerva”
# ”Tien päällä”
# ”Kotona taas”

## Tekijät

### Muusikot
* Jarmo Heikkinen - kitarat, taustalaulu
* Mats Huldén - 12-kielinen kitara (A4, A5, B6), slide (B3), taustalaulu (A2)
* Jari Paulamäki - basso
* Kauko Röyhkä - laulu, kitara (B2)
* Heikki Tikka - rummut, taustalaulu

### Muuta
* Äänitys & miksaus: Juha Heininen / Millbrook Studio
* Tuotanto: Mats Huldén
* Kansi: Jani

## Lähteet
Tsingy de Bemarahan luonnonsuojelualue

**Tsingy de Bemarahan luonnonsuojelualue** sijaitsee Madagaskarin Melakyn alueella, saaren länsiosassa. Siellä on karstikallioita, hyvin säilynyttä mangrovemetsää ja uhanalaisia puoliapinoita. Alue on osa UNESCOn maailmanperintöä jo vuodesta 1990. Unescon statuksen saamisen jälkeen puistoa on laajennettu, ja sen eteläosassa pääsevät vierailijat käymään. Pohjoisosa on tiukemmin rauhoitettu.

Puisto on saanut nimensä tsingyistä eli terävistä kalkkikivilohkareista. Suurimmat niistä ovat 50 metriä korkeita. Tsingyjen välissä on rotkolaaksoja, joissa kasvit ja eläimet ovat saaneet elää rauhassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Torsten von Essen

**Torsten Harald Edvard von Essen**  (13. tammikuuta 1892 Jepua – 3. huhtikuuta 1918 Tampere) oli suomalainen jääkäriluutnantti, joka kaatui Tampereen taistelussa Suomen sisällissodassa. Von Essenin vanhemmat olivat asemapäällikkö Edvard Vilhelm von Essen ja Agnes Amanda Nordgren. Hän kävi viisi luokkaa Vaasan suomalaista reaalilyseota ja oli harjoittelijana Mäntän paperitehtaassa.

Von Essen kirjautui Saksaan jääkäripataljoona 27:ään Lockstedtin leirille 4. komppaniaan 13. tammikuuta 1916. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Saksan itärintamalla Misse-joen, Riianlahden ja Aa-joen taisteluissa. Hän suoritti Libaussa sotakoulun B-kurssin. Suomeen hän palasi jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918 Vaasaan.

Suomen sisällissodassa von Essen palveli 4. jääkäripataljoonassa sekä myöhemmin myös 6. jääkäripataljoonassa, jonka riveissä hän kaatui Tampereen valtauksessa.

von Essen ylennettiin Hifsgruppenführeriksi 1. lokakuuta 1916, Gruppenführeriksi 4. lokakuuta 1917, ja luutnantiksi 11. helmikuuta 1918.

Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Helsingin eteläisessä ruotsalaisessa seurakunnassa. Hänet on haudattu von Essenin perhehautaan Jepualle. 

## Kunniamerkit

* Vapaudenristi IV
* Vapaussodan muistomitali
* Jääkärimerkki

## Lähteet
* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni ja A. Jaatinen: Suomen jääkärit osa I, Oy Sotakuvia Kuopio 1933. 
* Suomen sotasurmat 1914-1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland.
*Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
*Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 .

### Viitteet