open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Chūichi Nagumo

**Chūichi Nagumo** (; 25. maaliskuuta 1887 Yonezawa, Yamagata, Japani – 7. heinäkuuta 1944 Saipan) oli keisarillisen Japanin laivaston amiraali ja lentotukialusryhmän komentaja toisessa maailmansodassa.

## Tausta
Nagumo valmistui laivastoakatemiasta vuonna 1908 ja toimi erilaisissa laivastotehtävissä siitä lähtien. Hänet ylennettiin kontra-amiraaliksi vuonna 1935 ja vara-amiraaliksi vuonna 1940. 10. huhtikuuta 1941 hänet nimitettiin tukialusryhmän komentajaksi.

## Toinen maailmansota
Nagumo toimi japanilaisten tukialusryhmän komentajana seuraavissa taisteluissa

*Hyökkäys Pearl Harboriin joulukuussa 1941
*Hyökkäys Ceylonille huhtikuussa 1942
*Midwayn taistelu kesäkuussa 1942

Midwayn taistelun jälkeen hän toimi Sasebon ja Kuren laivastoarsenaalien komentajana.

Kesällä 1944 hän toimi Saipanin saaren varuskunnan komentajana. Siellä hän teki itsemurhan revolverinlaukauksella päähänsä 6. heinäkuuta 1944 yhdysvaltalaisten valloitettua Saipanin. Hän on yksi harvoista japanilaisupseereista jotka tekivät näin, sillä useimmat suorittivat rituaali-itsemurhan eli seppukun. Nagumon henkilökohtaisesti tuntenut kommodori Tameichi Hara sanoo muistelmissaan, että Nagumon kohdalla syy itsemurhaan ei ollut niinkään samurain kunnia kuin se, ettei elämällä ollut mitään merkitystä tappion kaltaisen nöyryytyksen jälkeen.

## Lähteet
Luomihaikalat

**Luomihaikalat** (Carcharhiniformes) on haiden suurin lahko. Niitä on kutsuttu myös ihmishaiksi. Lahkoon kuuluu 300 lajia. Niille on tyypillistä silmän päälle tuleva liikkuva vilkkuluomi, kaksi piikitöntä selkäevää, peräevä ja viisi kidusaukkoa.

Tähän lahkoon kuuluu tunnettuja hailajeja kuten härkähai, sumuhai ja muut tiikerihait.

Luomihaikalojen heimojakoa ollaan uudistamassa, sillä DNA-tutkimukset ovat osoittaneet, etteivät ne kaikki ole monofyleettisiä.

## Lähteet
Yleisöluento

**Yleisöluento** on luento, johon yleisöllä on vapaa pääsy, ja jossa läsnäolo tai osallistuminen kysymyksiä esittämällä ei ole sidottu mihinkään yliopistolliseen koulutusohjelmaan osallistumiseen. Yleisöluennot voivat liittyä ajankohtaiseen aiheeseen, jota halutaan kansantajuistaa ja jolle halutaan lisää julkista huomiota avoimuuden kautta. Luennot tunnetaan myös nimellä **studia generalia**.

Jotkut yleisöluennot liittyvät tieteen popularisointiin ja muodostavat useiden luentojen sarjoja tai tieteen päivät, joille osallistuu useita saman tieteen alan tai samankaltaisten tieteenalojen luennoitsijoita.

## Vakiintuneita suomalaisia yleisöluentosarjoja

### Tieteen päivät

Tieteen päivät on pääkaupunkiseudulla järjestettävä ensisijaisesti suurelle yleisölle suunnattu monitieteinen tapahtuma, jossa eri alojen tutkijat kertovat yleistajuisesti ja laaja-alaisesti tieteestä ja tutkimuksesta sekä tieteen mahdollisuuksista ja rajoista. Tavoite on tarjota ajankohtaista tutkimustietoa ja antaa ihmisille rakennusaineita järkiperäisen todellisuuskäsityksen muodostamiseen. Päivien järjestäjinä toimivat Suomen tieteelliset seurat sekä tiedeakatemiat kokoava Tieteellisten seurain valtuuskunta, tiedeakatemioiden yhteiselin Suomen Tiedeakatemiain valtuuskunta ja Suomen Kulttuurirahasto.

### Historia

Suomalaiset historiapäivät on Lahdessa vuosittain toistuva luentotapahtuma, jossa käsitellään Suomen historian aiheita eri näkökulmista. Tilaisuus on alun perin aloitettu Asikkalassa Johan Richard Danielson-Kalmarin Suviniemi-huvilalla, mutta pääasiassa se järjestetään Lahden Sibeliustalossa.

### Utopia Studia Generalia

Utopia Studia Generalia on yksitoistapäiväinen yleisöluentosarja, joka alkaa tammikuun puolessa välissä ja päättyy maaliskuun lopussa ja jonka on järjestänyt Aalto-yliopistoon nykyään kuuluva Taideteollinen korkeakoulu ja Teollisuustaiteen Liitto Ornamo. Luentojen aiheet liittyvät muotoiluun, arkkitehtuuriin ja ympäristötieteeseen yhdyskuntasuunnittelun näkökulmasta.

## Sotatieteiden päivät
*Sotatieteiden päivät

## Lähteet
Pürevdorjiin Serdamba

**Pürevdorjiin Serdamba** (, s. 18. huhtikuuta 1985) on mongolialainen amatöörinyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Serdamba voitti hopeaa 48-kiloisten sarjassa Pekingin kesäolympialaisissa 2008. Loppuottelussa Serdamba otteli isäntämaa Kiinan Zou Shimingiä vastaan, mutta joutui luovuttamaan toisessa erässä olkapäävamman takia.

## Arvokisahistoria
### Kesäolympialaiset
* **2008** (48&nbsp;kg)
** 1. kierros:  Ronald Serugo **Voitto** 9-5 
** 2. kierros:  Luis Yanez **Voitto** 8-7  
** Puolivälierä:  Amnat Ruanroeng **Voitto** 5-2 
** Välierä:  Yampier Hernández **Voitto** 8-8  
** Finaali:  Zou Shiming **Tappio** luovutusvoitto olkapäävamman takia  

### MM-kilpailut
* **2007**
** 1. kierros:  David Ayrapetyan **Tappio** 7-34 

## Lähteet
* Profiili Pekingin olympialaisten sivustolla
Regina (bosniahertsegovinalainen yhtye)

**Regina** on bosniahertsegovinalainen vuonna 1990 Sarajevossa perustettu rockyhtye. Yhtye edusti maataan vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Bistra voda".

## Historia
Kolme kaveria Aleksandar Čović, Denis Čabrić ja Bojan Milićević päättivät perustaa yhtyeen vuonna 1990 Sarajevossa. Ensimmäinen ongelma oli löytää laulaja ainutlaatuisella äänellä. Siinä he onnistuivat löytäessään laulajan Davor Ebnerin, joka toimi yhtyeen "Konvoj" laulajana vuoteen 1990 asti. Samana vuonna näki päivänvalon yhtyeen debyyttialbumi "Regina". Albumin jälkeen yhtye aloitti keikkailun — aluksi Bosnian alueella myöhemmin leviten koko entisen Jugoslavian alueelle. Ensimmäiseltä albumilta hiteiksi kohosivat kappaleet "Spavaj", "Ne pitaj me" sekä "Kao nekad ona".

Yhtyeen sanoittaja ja säveltäjä Aleksandar Čović on suuri yhtyeen U2 fani. Harjoittelupaikkana yhtyeellä toimi pieni autotalli Sarajevossa. Vuonna 1991 yhtye julkaisi toisen albuminsa "Ljubav nije za nas", joka teki yhtyeestä entistä kuuluisamman koko entisen Jugoslavian alueella.

Jugoslavian hajoamisen aikaan yhtye hajosi. Vuodesta 1992 vuoteen 1999 yhtyeessä oli uusia jäseniä ja alkuperäisestä kokoonpanosta jäljellä vain Aleksandar Čović. Uudella kokoonpanolla yhtye julkaisi levyt "Regina PGP-RTS",  "Oteto od zaborava", "Godine lete", "Ja nisam kao drugi", "Kada zatvorim oči" sekä "Devedesete". Vuonna 2000 Aleksandar ja Davor aloittivat kumpikin soolouran, jotka tosin molemmat jäivät yhteisen yhtyeen aiemman suosion varjoon.

Vuonna 2005 yhtye kokosi vanhan jäsenistönsä kokoon. Vuonna 2006 ilmestyi uusi albumi "Sve mogu ja", joka sai suurta suosiota. Yhtyeen uran huippu saavutettiin, kun se lämmitteli The Rolling Stonesin konserttia Budvassa heinäkuussa 2007.

Vuonna 2009 Bosnia-Herzegovinan televisioyhtiö valitsi yhtyeen edustamaan maataan vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Bistra voda". Kilpailun finaalissa yhtye sijoittui yhdeksänneksi 106 pisteellä ja se valittiin edustaja-artistien keskuudessa kilpailun parhaaksi kappaleeksi. Samana vuonna yhtye julkaisi vielä albumin "Vrijeme je", jolla kilpailukappalekin löytyy.

Yhtyeen basisti Denis Čabrić kuoli sydänkohtaukseen 17. elokuuta 2016 49-vuotiaana.

## Diskografia
* *Regina* (1990) 
* *Ljubav nije za nas* (1991) 
* *Regina PGP-RTS* (1992) 
* *Oteto od zaborava* (1994) 
* Pogledaj u nebo (1995) 
* *Godine lete* (1995) 
* *Ja nisam kao drugi* (1997) 
* *Kada zatvorim oči* (1999) 
* *Devedesete* (2000) 
* *Sve mogu ja* (2006)
* *Vrijeme je* (2009)
** Kad poludimo* (2011)

## Aiheesta muualla
* Yhtyeen Internet-sivut   
* 

## Lähteet
Jordan Galland

**Jordan Galland** on yhdysvaltalainen popmuusikko, tanssija sekä elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.

## Filmografia
*Smile for the Camera
*Rosencrantz and Guildenstern Are UnDead (Devon Aoki, Bijou Phillips)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jordan Gallandin virallinen kotisivu
*
Live (Mott the Hooplen albumi)

**Live** on Mott the Hoople-yhtyeen marraskuussa 1974 julkaistu livealbumi.
Vuonna 2004 albumista julkaistiin kahden cd-levyn 30-vuotisjuhlapainos, joka sisälsi useita ennenjulkaisemattomia kappaleita konserteista.

## Kappaleet
### Alkuperäinen vinyylipainos
**A-puoli: Broadway**
#
#
#
#
#
**B-puoli: Hammersmith**
#
#
#

### Vuoden 2004 30th Anniversary Edition
#### CD 1: Broadway
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

#### CD 2: Hammersmith
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#

## Kokoonpano
#Ian Hunter &ndash; laulu, komppikitara 
#Peter "Overend" Watts &ndash; bassokitara, laulu 
#Dale "Buffin" Griffin &ndash; rummut, laulu 
#Ariel Bender &ndash; soolokitara, laulu 
#Morgan Fisher &ndash; piano, laulu
#Blue Weaver &ndash; urut (USA-versiolla) 
#Mick Bolton &ndash; urut (UK-versiolla)

## Lähteet
Sotatieteet

**Sotatieteet** on laaja käsite ja monialainen kokonaisuus, jota sitovat yhteen sodat, kriisit ja niihin 
liittyvät turvallisuusuhkat sekä pyrkimykset näiden ehkäisemiseen. Nykymaailmassa sotatieteet 
eivät rajoitu ainoastaan sotilaalliseen turvallisuuteen ja puolustukseen, vaan todellisuutta ja 
tulevaisuutta tarkastellaan laaja-alaisemmassa turvallisuuden viitekehyksessä. 

## Historia
Neuvosto-Venäjällä sodan teoria oli osa marxilais-leniniläistä tieteellistä sosialismia. Sotatiede oli keino johtaa sodan teoriasta sotilaspolitiikka, joka oli osa bolševikkien politiikkaa. Sotatieteen tuli luoda malli tulevaisuuden sodille ja osoittaa kaava niiden voittamiselle.

## Suomi
Suomen Maanpuolustuskorkeakoulun sotatieteidenalat ovat operaatiotaito ja taktiikka, strategia, sotahistoria, johtaminen, sotilaspedagogiikka, sotatekniikka, sotilaspsykologia ja sotilassosiologia. Maanpuolustuskorkeakoulussa voi opiskella useita sotatieteellisiä aineita, jotka voivat olla sekä tutkintojen pääaineena että sivuaineena. Näitä aineita ovat sotataito, sotilaspedagogiikka, johtaminen ja sotatekniikka. 

Maanpuolustuskorkeakoululla sotataidon pääoppiaineeseen kuuluvat operaatiotaito, taktiikka, strategia ja sotahistoria. Maanpuolustuskorkeakoulun johtamisen ja sotilaspedagogiikan alalla opetetaan sotilassosiologiaa sekä sotilaspedagogiikkaa. Esimerkiksi sotilaspedagogiikassa tarkastellaan sotilaan toimintakyky ja sen ylläpitämisen mahdollisuuksia sodan ja rauhan aikana. Sotatekniikkaan kuuluu puolestaan sodankäyntiin ja sotilasorganisaatioon liittyvien teknisten laitteiden toiminnan tunteminen.

Suomessa sotatieteiden akateemista koulutusta sotilaille ja siviileille tarjoaa Maanpuolustuskorkeakoulu, josta on mahdollisuus valmistua sotatieteen kandidaatiksi, maisteriksi tai tohtoriksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nostromo (kirjankustantamo)

Kustannuosakeyhtiö **Nostromo** oli helsinkiläinen pienkustantamo, jonka perustivat vuonna 1990 Kaarle Ervasti, Otso Kantokorpi ja Lasse Saarinen. Kustantamo toimi vain kolme vuotta, minä aikana ilmestyi kaikkiaan seitsemän kirjaa.

## Kirjat
*Ray Bradbury: Paha saapuu portin taa. Suom. Jertta Roos. 1990.
*Oidipus: Kuningas Paksujalka. Suom. Ryhmäteatterin käännöstyöryhmä. 1990.
*James Crumley: Viimeinen kunnon suudelma. Suom. Risto Raitio. 1990.
*Michael Cook: Muhammed. Suom. Otso Kantokorpi. 1991.
*Max Frisch: Tuhopolttajat, (Biedermann und die Brandstifter). Suom. Pentti Saarikoski. 1991.
*Tom of Finland. 1992.
*Ho Xuan Huong: Kysymyksiä kuulle. Suom. Rauni Turkia & Kai Nieminen. 1992.
Tykkään susta (Jonna Tervomaan albumi)

**Tykkään susta** on Jonna Tervomaan toinen studioalbumi vuodelta 1985.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
HCard

**hCard** (lyhenne sanoille **HTML vCard**) on mikroformaatti henkilöiden, yritysten, organisaatioiden, ja paikkojen yhteystietojen julkaisemiselle (X)HTML-, Atom, RSS, tai XML-muodossa. hCard on 1:1 esitys vCard () -muodosta, ominaisuuksista ja arvoista.

Se mahdollistaa jäsennystyökalujen (esimerkiksi toisten www-sivujen tai Firefoxin Operator-laajennoksen) poimia yksityiskohtia ja näyttää niitä toisilla www-sivuilla tai etsintätyökaluilla (mapping tools), indeksoida, hakea niitä, ja ladata niitä osoitekirjasovelluksiin.

## Geo + adr
Geo-mikroformaatti on osa hCardin määrittelyä. Sitä käytetään usein paikan koordinaattien esittämiseen hCardissa. hCardin osaa adr:ia voidaan käyttää itsenäisenä mikroformaattina.

## Esimerkkejä
Henkilötieto

 
```xml
<div>
   <div>Joe Doe</div>
   <div>Jo</div>
   <div>The Example Company</div>
   <div>604-555-1234</div>
   <a href="http://example.com/">http://example.com/</a>
 </div>
```


on vCard-muodossa:

 
```xml
<div class="vcard">
   <div class="fn">Joe Doe</div>
   <div class="nickname">Jo</div>
   <div class="org">The Example Company</div>
   <div class="tel">604-555-1234</div>
   <a class="url" href="http://example.com/">http://example.com/</a>
 </div>
```


Tässä on Wikimedia Foundationin kontaktitiedot live hCard -muodossa:



Wikimedia Foundation Inc.

200 2nd Ave. South #358
 St. Petersburg, FL 33701-4313
USA

Phone: +1-727-231-0101
Email: info@wikimedia.org
Fax: +1-727-258-0207



sama merkkauskielellä:

 
```xml
<div class="vcard">
   <div class="fn org">Wikimedia Foundation Inc.</div>
   <div class="adr">
     <div class="street-address">200 2nd Ave. South #358</div>
     <div>
       <span class="locality">St. Petersburg</span>, 
       <span class="region">FL</span> <span class="postal-code">33701-4313</span>
     </div>
     <div class="country-name">USA</div>
   </div>
   <div>Phone: <span class="tel">+1-727-231-0101</span></div>
   <div>Email: <span class="email">info@wikimedia.org</span></div>
   <div>
     <span class="tel"><span class="type">Fax</span>: 
     <span class="value">+1-727-258-0207</span></span>
   </div>
 </div>
```


## Katso myös
*vCard

## Lisätietoja
* hCard tutorial wiki on webmonkey.com 

## Kirjallisuus
*
Sarvihaikalat

**Sarvihaikalat** eli **kampahammashait** (Heterodontiformes) on rustokaloihin kuuluva kalalahko.  Siihen kuuluu vain yksi heimo  **sarvihait** (Heterodontidae) ja yksi suku *Heterodontus*, jossa on yhdeksän lajia.

Sarvihaikaloilla on kaksi piikkistä selkäevää, peräevä, viisi kidusaukkoa. Niiden silmistä puuttuu vilkkuluomi. Sieraimet ovat yhteydessä suuhun syvän kanavan kautta.  

## Lähteet
*
### Viitteet
Sampo (elokuva)

**Sampo** () on suomalaisten ja neuvostoliittolaisten yhteistyönä vuonna 1959 valmistunut elokuva, joka perustuu löyhästi Suomen kansalliseepokseen Kalevalaan. Elokuvan amerikkalainen versio tunnetaan nimellä *The Day the Earth Froze*. Tämä versio taas toimi pohjana Mystery Science Theater 3000-sarjan neljännen kauden jaksoon, joka pilailee elokuvan kustannuksella.

Vuonna 2014 KAVI restauroi elokuvan ja kunnosti muun muassa kuvanlaatua.
__NOTOC__
## Näyttelijät

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Elokuva Elonet-sivustolla
* Elokuvapolku: Sampo, Kavi
* Sampo (1959), Elokuvauutiset.fi / Niko Jutila, 18.5.2014
* Restaurointikertomus: Sampo (1959), Kavi

* Sampo – kulttielokuvan restauroitu kopio ensi kertaa televisiossa, Yle 13.12.2016
Nuala O’Faolain

**Nuala O’Faolain** (1. maaliskuuta 1940 – 9. toukokuuta 2008) oli irlantilainen toimittaja, televisiotuottaja, kirjallisuusarvostelija, opettaja ja kirjailija. Hän sai kansainvälistä tunnustusta kahdesta muistelmakirjastaan *Are You Somebody?* ja *Almost There*, romaanistaan *My Dream of You* ja kertomuksestaan "The Story of Chicago May". Kolme ensimmäistä pääsivät New York Timesin best seller -listalle. Hänen kirjoistaan on suomennettu ainakin *Are You Somebody?* (suom. *Tunnenko minä teidät?*) ja *My Dream of You* (suom. *Olet kaikkeni*).

## Elämäkerta
O'Faolain syntyi Dublinissa. Hän oli yhdeksästä lapsesta toiseksi vanhin. Hänen isänsä oli tunnettu irlantilainen toimittaja Tomas O'Faolain, joka kirjoitti Dublin Evening Pressissa ilmestyvää *Dubliners Diary* -palstaa kirjailijanimellä Terry O'Sullivan. O'Faolain opiskeli University College Dublinissa, Hullin yliopistossa ja Oxfordin yliopistossa. Hän opetti Morley Collegessa ja toimitti televisio-ohjelmia BBC:lle ja RTÉ:lle.

O'Faolain oli kihloissa ainakin kerran, mutta ei koskaan naimisissa. Teoksessaan *Tunnenko minä teidät?* hän puhuu avoimesti viisitoistavuotisesta suhteestaan toimittaja Nell McCaffertyyn, joka julkaisi omaelämäkertansa nimellä *Nell*. Vuodesta 2002 kuolemaansa saakka O'Faolain eli suurimman osan ajasta Brooklynissa asuvan asianajajan John Low-Beerin ja hänen tyttärensä Annan kanssa. Heidän parisuhteensa rekisteröitiin vuonna 2003.

O'Faolain asui Irlannissa ja New Yorkissa. O'Faolainilla oli aivoista leviämään lähtenyt syöpä, ja häntä haastateltiin Marian Finucanen radio-ohjelmassa RTÉ Radio One -radiokanavalla 12. huhtikuuta 2008 kuolemaan johtavasta sairaudesta. Hän sanoi Finucanelle: "*En halua enempää aikaa. Heti kun kuulin kuolevani, elämästä katosi kaikki hyvä*".

O'Faolain kuoli yöllä 9. toukokuuta 2008.

## Palkinnot
* 1985: Jacobin palkinto RTÉn televisiosarjasta *Plain Times*
* Vuoden journalisti
* 2006: Prix Femina, *The Story of Chicago May*

## Teokset
* *The Story of Chicago May*, Riverhead Books, 2005. 
* *Almost There:  The Onward Journey of a Dublin Woman*, Riverhead Books, 2003. 
* *Olet kaikkeni*, Tammi, 2001. Suom. Jaana Kapari-Jatta
* *Tunnenko minä teidät?*, Tammi, 1996. Suom. Helene Bützow. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kirjailijan tiedot: Nuala O'Faolain, *Bookreporter.com*.
* NPR:n haastattelu Nuala O'Faolainin kanssa, 14. maaliskuuta 2001.
* Kuolinilmoitus Telegraphissa
* CBC:n radiohaastattelu Nuala O'Faolainin kanssa, *CBC radio, 2003*.
* RTE:n viimeinen haastattelu O'Faolainin kanssa, 12. huhtikuuta 2008
Viekin rautatieasema

**Viekin rautatieasema** (, ratakm 753+979) on Suomen rataverkon rautatieliikennepaikka rataosalla . Viekin rautatieasema sijaitsee Pielisen itärannalla Lieksassa noin 25 kilometriä luonteeseen Lieksan asemalta. Nimestään huolimatta se ei sijaitse Viekissä, vaan lähellä Varpasen kyläkeskusta, sillä Savon radalla oli Varpasen rautatieasema. Päällekkäisyyden takia asema nimettiin naapurikylän mukaan, joskin sen kirjoitusasu poikkeaa kylän nimestä.

Viekki avattiin liikenteelle 16. lokakuuta 1911. Paikalle rakennettiin Thure Hellströmin suunnittelema asemarakennus, joka kuitenkin purettiin myöhemmin. Thure Hellströmin suunnitelema puinen asema oli samanlainen kuin Kelvässä. Nykyinen asemarakennus, ulkorakennus ja tavarasuoja ovat vuodelta 1970. Henkilöliikenne lakkautettiin 27. toukokuuta 1990, jolloin myös monelta muultakin pieneltä Nurmeksen radan asemalta loppui henkilöliikenne. Miehitys asemalla loppui vuonna 1994 ja tavaraliikenne lakkautettiin 2002. Vuonna 2007 asema-alueen rakennukset siirtyivät Senaatti-kiinteistöille ja sitä kautta myyntiin.

## Lähteet
Frank Lovejoy

**Frank Andrew Lovejoy Jr.** () oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka muistetaan erityisesti radioäänenä. Uransa aika hän esiintyi sadoissa radiokuunnelmissa. Päärooli hänellä oli vuonna 1940 esitetyssä sarjassa *Blue Beetle* ja 1950&ndash;1952 esitetyssä jännityssarjassa *Nightbeat*.

Elokuvadebyyttinsä Lovejoy teki 1948 elokuvassa *Naamioitu ratsastaja*. Useimmat hänen elokuvarooleistaan olivat sivuosia. Lovejoy näytteli muun muassa Joan Crawfordin kanssa elokuvassa *[[Hyvästi toiveuni]]* (1951). Päärooli hänellä oli muun muassa vuoden 1951 elokuvassa *[[I Was a Communist for the FBI (elokuva)|I Was a Communist for the FBI]]*. Televisiossa Lovejoy oli pääosassa vuosina 1957&ndash;1959 esitetyssä dekkarisarjassa *Meet McGraw*.

Lovejoylla oli kaksi lasta toisen vaimonsa Joan Banksin kanssa. Lovejoy kuoli nukkuessaan sydänkohtaukseen lokakuussa 1962.

Frank Lovejoylla on tähti Hollywood Walk of Famella.

## Lähteet
Kalastajakuningas

**Kalastajakuningas** on mytologian hahmo, joka liittyy legendaan Kuningas Arthurista ja Graalin maljasta. Hänen taustansa vaihtelee myytin eri versioissa, mutta yleensä hän on Graalin maljan vartija ja jollain tavalla vahingoittunut, yleensä hedelmätön. Joissakin versioissa hän ei vammansa takia voi ratsastaa, ja siksi hän ottaa kalastuksen harrastuksekseen. Kuninkaan kalastellessa valtakunta ajautuu huonolle tolalle. Paikalle tulee nuori sankari (joko Percival tai Galahad). Jotta kuningas paranisi ja valtakunta pelastuisi, olisi nuoren sankarin kysyttävä "oikea kysymys". Sankari kuitenkin epäonnistuu.

Elokuvassa *[[Fisher King]]* toisella päähenkilöistä on pakkomielle Kalastajakuninkaan myytistä. Legenda on keskiössä myös David Lodgen kirjoittamassa romaanissa *Maailma on pieni* ja siitä tehdyssä televisiosarjassa.

## Katso myös
*Amfortas
*Pelles

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Fisher King  University of Idaho 1998
Grand Prix La Marseillaise

**Grand Prix La Marseillaise** on yhden päivän maantiepyöräilykilpailu, joka järjestetään Bouches-du-Rhônen departementissa, Marseillen ympäristössä, Ranskassa. Kilpailu käydään tavallisesti helmikuun ensimmäisenä sunnuntaina ja se on perinteisesti ollut eurooppalaisen ammattipyöräilykauden avauskilpailu. 

Grand Prix La Marseillaise järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1980. Kilpailu tunnettiin vuoteen 1992 saakka nimellä *La Marseillaise* ja vuosina 1993–2012 nimellä *Grand Prix d'Ouverture La Marseillaise*. Kilpailun ovat useimmin voittaneet Eddy Planckaert, Edwig Van Hooydonck ja Baden Cooke, kukin kaksi kertaa.

## Voittajat
Lähde: Pro Cycling Stats

*1980  Leo van Vliet
*1981  Jan Bogaert
*1982  Bernard Hinault
*1983  Jan Raas
*1984  Eddy Planckaert
*1985  Charly Mottet
*1986  Eddy Planckaert
*1987  Johnny Weltz
*1988  Ad Wijnands
*1989  Thierry Claveyrolat
*1990  Etienne De Wilde
*1991  Edwig Van Hooydonck
*1992  Edwig Van Hooydonck
*1993  Didier Rous
*1994  Gilles Delion
*1995  Stéphane Hennebert
*1996  Fabiano Fontanelli
*1997  Richard Virenque
*1998  Marco Saligari
*1999  Frank Vandenbroucke
*2000  Emmanuel Magnien
*2001  Jakob Piil
*2002  Xavier Jan
*2003  Ludo Dierckxsens
*2004  Baden Cooke
*2005  Nicki Sørensen
*2006  Baden Cooke
*2007  Jeremy Hunt
*2008  Hervé Duclos-Lassalle
*2009  Rémi Pauriol
*2010  Jonathan Hivert
*2011  Jérémy Roy
*2012  Samuel Dumoulin
*2013  Justin Jules
*2014  Kenneth Vanbilsen
*2015  Pim Ligthart
*2016  Dries Devenyns
*2017  Arthur Vichot
*2018  Alexandre Geniez
*2019  Anthony Turgis
*2020  Benoît Cosnefroy
*2021  Aurélien Paret-Peintre
*2022  Amaury Capiot
*2023  Neilson Powless
*2024  Kevin Geniets
*2025  Valentin Ferron
*2026  Bryan Coquard

## Lähteet
*Tulokset www.memoire-du-cyclisme.net-sivustolla  

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto
Pterelaos

**Pterelaos** () oli kreikkalaisessa mytologiassa Tafoksen kuningas ja Tafioksen poika. Hänen maagiset kultaiset kutrinsa, jotka Poseidon oli hänelle suonut, tekivät hänestä kuolemattoman niin kauan kuin hiukset hänen päässään vain kasvaisivat. 

Pterelaoksella oli seitsemän poikaa ja yksi tytär. Hänen tyttärensä Komaitho oli rakastunut isänsä viholliseen Amfitryoniin, ja kun Pterelaos ei hyväksynyt hänen liittoaan, leikkasi hän isänsä hiukset pois. Tämän seurauksena Pterelaos kuoli, ja Amfitryon valtasi kaupungin.

## Lähteet
Home and Away

**Home and Away** (lyhennetään yleensä **H&A**) on australialainen saippuasarja. Sarjan tapahtumat sijoittuvat australialaiseen rantakaupunkiin, Summer Bayhin. Sarjan tuotanto alkoi kesällä 1987 ja ensiesitys nähtiin Australiassa Seven Network -kanavalla 17. tammikuuta 1988.

## Sarjan tekeminen
Sarjaa kuvataan viitenä päivänä viikossa. Koko vuoden aikana kuvausviikkoja on yhteensä 46; tekijät pitävät jouluna neljän viikon ja kauden keskellä kahden viikon tauon. Jaksot esitetään televisiossa noin kahdeksan viikon kuluttua kuvaamisesta. Sisäkohtaukset kuvataan Seven Sydney's Epping -studioilla ja ulkokohtaukset pääasiassa Palm Beachillä.

## Näyttelijät ja hahmot
Lista näyttelijöistä ja roolihahmoista kulkee Australiassa esitettävien jaksojen mukaisesti.

### Mukana olevat näyttelijät ja hahmot
Näyttelijän nimi on ennen roolihahmoa. 

### Tulevat näyttelijät ja hahmot

## Esittäminen muualla maailmassa
Sarja on ollut kansainvälinen menestys ja sitä on esitetty yli viidessäkymmenessä maassa, kuten Suomessa, Ranskassa, Italiassa, Norjassa ja Etelä-Afrikassa. Isossa-Britanniassa sarja on saavuttanut suuren suosion ja viimeisen seitsemän vuoden ajan kerännyt noin kaksi miljoonaa katsojaa päivittäin.

## Tunnusmusiikki
Home and Away -sarjan tunnusmusiikkina käytetään kappaletta "Home and Away". Tunnusmusiikin esittäjät ovat vaihtuneet vuosien aikana useasti. Alun perin kappaleen esittivät Mark Williams ja Karen Boddington, mutta heidän jälkeensä esittäjinä ovat olleet Doug Williams ja Erana Clark, The Robertson Brothers, Israel Cannan sekä nykyiset esittäjät Luke Dolahenty ja Tarryn Stokes.
Émile Parzudaki

**Émile Parzudaki** (28. toukokuuta 1821 – 21. maaliskuuta 1899) oli ranskalainen lintutieteilijä, joka julkaisi luettelon Euroopan linnuista: *Catalogue des oiseaux d'Europe : offerts en 1856 aux ornithologistes* (Pariisi 1856). Hänen mainitaan julkaisseen myös luettelon kolibreista *Catalogue des Trochilides*. Parzudaki oli myös kauppias, joka myi lintuja ja niiden nahkoja.

Parzudaki nimesi kaksi uutta lintulajia, kirjokotingan (*Iodopleura isabellae*) 1847 ja *Manacus candei*n 1841.

## Lähteet
Risti ja linkkuveitsi

**Risti ja linkkuveitsi** (engl. *The Cross and the Switchblade*) on yhdysvaltalaisen David Wilkersonin vuonna 1962 kirjoittama, tositapahtumiin perustuva kirja, joka keskittyy kirjan päähenkilön, *Mau-Mau*-jengin johtajan, Nicky Cruzin elämässä tapahtuneeseen muutokseen sekä Wilkersonin työhön jenginuorten parissa 1950- ja 1960-lukujen New Yorkissa. Kirjaa on myyty yli 15 miljoonaa kappaletta 150 eri maassa ja Suomessakin noin 60 000 kappaletta.  

Vuonna 1970 kirjasta tehtiin *[[Risti ja linkkuveitsi (elokuva)|samanniminen elokuva]]*, jossa Wilkersonia esittää Pat Boone ja Nickyä Erik Estrada.  Vuonna 1972 kirjasta tehtiin Yhdysvalloissa sarjakuva, jonka julkaisi Fawcett Comics -yhtiö.

Kirja on Suomessa vaikuttanut osaltaan KAN-järjestön eli Kristillinen alkoholisti- ja narkomaanityö ry:n perustamiseen vuonna 1971.

Kirja on sijalla 32 *[[Christianity Today]]* -lehden vuonna 2006 laatimassa listassa viidestäkymmenestä merkittävimmästä kirjasta, jotka ovat muovanneet evankelikaaleja.

## Juoni

Kirja alkaa *Egyptin kuninkaiden* oikeudenkäynnistä, jossa jengin jäseniä syytetään murhasta. Pastori David Wilkerson lukee oikeudenkäynnin alkamisesta *[[Life (lehti)|Life]]*-lehdestä ja päättää lähteä New Yorkiin  auttaakseen näitä jenginuoria.  Epäonnistuneen auttamisyrityksen jälkeen Wilkerson pääsee sanomalehtien etusivuille ja saa sitä kautta kosketuksen jenginuoriin.

Wilkerson tapaa pahamaineisen Mau-Mau-jengin päällikön, Nicky Cruzin. Nuoren pastorin rohkeus tekee selvästi vaikutuksen moniin jengiläisiin, mutta Nickyssä syttyy viha. Hän ei voi unohtaa Wilkersonin sanoja: *Voit leikellä minut vaikka tuhansiksi kappaleiksi, mutta silti jokainen niistä huutaisi: [[Jeesus]] rakastaa sinua*. Nicky uskoo, että Wilkerson haluaa hajottaa jengin ja päättää *raivata* hänet pois tieltään, mutta kirjan mukaan Jumalalla on toiset suunnitelmat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Bookplus.fi, *Risti ja linkkuveitsi*, kirja suomeksi
*Imdb.com, *The Cross and the Switchblade*, elokuva
*Kuvia ja video kirjan henkilöistä
Wabowdenin rautatieasema

**Wabowdenin rautatieasema** on rautatieasema Wabowdenin kylässä Manitoban provinssissa, Kanadassa. Liikennepaikka sijaitsee Hudson Bay Railwayn varrella noin 219 kilometrin päässä The Pas'ta koilliseen.

Liikennepaikka otettiin käyttöön Churchilliin johtavan rautatien rakentamistyöiden yhteydessä. Rautatien rakennustyömaa saavutti Wabowdenin vuonna 1913, ja alun perin aseman nimenä oli yksinkertaisesti Mile 137, sillä se sijaitsi 137 mailin päässä The Pas’n asemalta.

Liikennepaikalla pysähtyy Winnipegin ja Churchillin välillä liikennöivä VIA Rail Canadan liikennöimä henkilöjuna *[[Hudson Bay (juna)|Hudson Bay]]*. VIA Rail luokittelee aseman vain nimikilvellä varustetuksi pysähdyspaikaksi.

Wabowdenin asemarakennuksen rakensi alun perin Canadian National Railway. Nykyisin rakennus on huonossa kunnossa ja tyhjillään, ja sen ikkunoita on rikottu. Rakennusta yritettiin saada perinnekohteiden joukkoon, mutta hakemus hylättiin.

## Lähteet
Niemenkylä (Kinnula)

**Niemenkylä** on kylä Kinnulan kunnassa. Niemenkylä sijaitsee Jäppäjärvien ja Poikkeusjärven väliin jäävällä alueella. Kylässä asuu tällä hetkellä noin 250 asukasta 90 kotitaloudessa.

Kylässä on useita vanhoja rakennuksia ja maatiloja sekä vanha käytöstä poistettu koulu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Niemenkylä
Kyproksen kuningaskunta

**Kyproksen kuningaskunta** () oli ristiretkien aikainen valtio Kyproksen saarella Välimerellä. Sitä hallitsi ranskalainen Lusignanin hallitsijasuku vuosina 1192–1489.

Kolmannen ristiretken aikana vuonna 1191 Englannin kuningas Rikhard Leijonamieli valloitti Kyproksen. Hän myi sen Temppeliherrain ritarikunnalle, joka puolestaan myi sen Guy de Lusignanille vuonna 1192.

Guy de Lusignanin saapuessa saari oli surkeassa tilassa ja ylhäisö oli paennut levottomuuksia. Valtaansa pönkittääkseen Lusignan perusti feodaalijärjestelmän ja antoi läänityksiä frankkilaistaustaisille tukijoilleen, jotka olivat menettäneet omaisuutensa Palestiinassa. Syntyi monikerroksinen luokkajärjestelmä, jonka johdossa oli 300 aatelista, kaikki taustaltaan frankkeja. Monet saaren alkuperäisistä, kreikankielisistä ja ortodoksiseen kirkkoon kuuluneista asukkaista olivat maaorjien asemassa. Vuonna 1260 paavi Aleksanteri IV antoi bullan, jolla katolinen kirkko syrjäytti Kyproksen virallisessa uskonnonharjoituksessa ortodoksisen kirkon. Ortodoksista kirkkoa ei kielletty, mutta sen asema määriteltiin tarkasti.

Kuningaskunnan pääkaupunki oli Famagusta eli Ammokhostos, joka oli aikansa rikkain kaupunki Lähi-idässä. Näihin aikoihin historialliset kaupungit Leukosia, Ammokhostos ja Lemessos alettiin tuntea nimillä Nikosia, Famagusta ja Limassol.

1200-luvulla Kypros oli merkittävä paikka Euroopan, Aasian ja Afrikan välisessä kaupassa. Mamelukit hyökkäilivät sen kimppuun Egyptistä käsin, ja valloittivat rannikkokaupunkeja. 1300-luvulla se joutui yhä enemmän genovalaisten kauppiaiden armoille, ja frankkikuninkaiden valta väheni. Vuonna 1426 mamelukit kaappasivat kuningas Janus I:n (1375–1432) ja vaativat valtavat lunnaat, jotka horjuttivat valtiontaloutta. Janus palautettiin murtuneena miehenä, ja hänen myötään päättyi Lusignanin suvun loistokausi. 

Januksen poika Jean II de Lusignan (1418–1458) nai bysanttilaisen prinsessa Helena Palaiologoksen (1428–1458), joka oli Moorean despootti Theodoros II Palaiologoksen tytär. Kuningatar Helena oli kreikkalaisten alamaistensa suosiossa, mutta aiheutti epäilyksiä frankeissa. Heidän tyttärensä Charlotte de Lusignan (1444–1487) olisi ollut laillinen vallanperijä, mutta vallan kaappasi Johanneksen avioton poika, joka tunnetaan nimellä Jacques II de Lusignan Äpärä (n. 1440–1473). Hän meni naimisiin venetsialaisen aatelisnaisen Caterina Cornaron kanssa. Kuningas Jacquesin kuoltua kuningatar Caterina hallitsi nukkehallitsijana poikansa Jacques III de Lusignanin (1473–1474) sijaishallitsijana, ja heidän kuoltuaan saari oli virallisestikin venetsialaisten käsissä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Lusignan History Cyprus history / Cypnet.co.uk. Perustuu teokseen Newman, P., (1940), "A Short History of Cyprus", Longmans, Green & Co., London.

## Aiheesta muualla
Åke Weber

**Åke Fredrik Ludvig Weber** (käytti Saksassa peitenimeä **Wallgrén**, ) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana saksassa, missä hän taisteli Saksan armeijassa itärintamalla ja myöhemmin Suomen sisällissodassa.  

## Perhetausta
Weberin vanhemmat olivat hammaslääkäri Theodor Weber ja Elisabet Sihvonen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Solveig Granholmin kanssa.

## Opinnot
Weber kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin uudesta ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1914 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastolla vuosina 1914 – 1916 ja suoritti diplomi-insinööritutkinnon vuonna 1920.

## Jääkärikausi

Weber liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 28. toukokuuta 1917, josta hänet siirrettiin 7. elokuuta 1917 pataljoonan 2. komppaniaan, josta käsin hän suoritti Libaussa järjestetyn moottorivenekurssin. 

## Suomen sisällissota
Weber astui Suomen armeijan palvelukseen 7. helmikuuta 1918 Saksassa varavääpeliksi ylennettynä. Hän palasi Suomeen 3. maaliskuuta 1918 aselaiva S/S Virgolla Vaasaan. Vaasasta hänet komennettiin Valkoiseen Armeijan joukkueenjohtajaksi 5. Jääkärirykmentin 15. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Karjalankannaksella.

## Sisällissodan jälkeinen aika
Weber siirrettiin sisällissodan jälkeen kesällä vuonna 1918 lento-oppilaaksi Ilmailuvoimiin, mistä hänet siirrettiin muutaman kuukauden jälkeen adjutantiksi Lentoasema III:lle. Hän toimi hetken myös lentoaseman päällikön viransijaisena. Armeijasta hän erosi vakinaisesta palveluksesta 22. tammikuuta 1919. Seuraavana vuonna 1. maaliskuuta 1920 alkaen hän siirtyi Korkeakosken kenkätehtaan teknilliseksi johtajaksi ja palveli tehtävässä 1. joulukuuta 1921 saakka. Saman aikaisesti hän toimi myös Juupajoen suojeluskunnan harjoituspäällikkönä. Vuoden 1922 alkukesästä hän työskenteli insinöörinä Wulcan Werke tehdasyhtymän palveluksessa Hampurissa, mistä hän siirtyi saman vuoden heinäkuussa Suomen höyrylaiva oy:n palvelukseen insinööriksi ja olikin kyseisen yrityksen palkollisena aina vuoteen 1941 saakka. Hän toimi myös vuodesta 1930 alkaen Pariisilaisen Bureau Veritas laivaluokitusyhdistyksen päätarkastaja Suomessa vuoteen 1969 saakka. 

## Talvisota
Weber osallistui talvisotaan autokolonnan johtajana Täydennysjalkaväkirykmentti 2:ssa, josta hänet siirrettiin aluksi komendantiksi Lahteen ja edelleen Hämeenlinnaan. Talvisodan jälkeen hän siirtyi Suomen höyrylaiva Oy:stä Germanischer Lloydin palvelukseen ja oli sen palkkalistoilla vuoteen 1969 saakka. Vuosina 1950–1961 hän työskenteli myös Lloyd's Register of Shippingille. Hän toimi vuosina 1945–1947 Sotevan Teräslaivaston päällikkönä. 
 

## Lähteet
* Onttonen, Markku: *jääkärikirja* Gummerus Jyväskylä 2005 .
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto*, WSOY Porvoo 1938. 
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975*, Vaasa 1975 .

### Viitteet
Green Cargo

**Green Cargo AB** (GC) on ruotsalainen valtion omistama logistiikkatoimintoja hoitava osakeyhtiö, joka hoitaa kotimaan tavaraliikennettä junilla ja kuorma-autoilla. Yhtiön toimitusjohtaja on Sören Belin. Suomessa vastaavanlainen yhtiö on VR Groupiin kuuluva VR Transpoint.

Green Cargo perustettiin 1. tammikuuta 2001, kun Ruotsin valtionrautatiet, Statens Järnvägar, yhtiöitettiin. Aiemmin Green Cargo oli ollut valtionrautateiden tavaraliikenneyhtiö SJ Gods. Yhtiöllä on Ruotsissa noin 70&nbsp;prosentin markkinaosuus rautateitse tapahtuvasta tavaraliikenteestä.

Yhtiö työllistää suoraan ja tytäryhtiöidensä kautta 3&nbsp;115 ihmistä. Yhtiö omistaa 433 veturia, joista 230 on sähkövetureita ja loput 203 dieselvetureita, sekä 6&nbsp;805 tavaravaunua. Yhtiöllä on logistiikkakeskukset Tukholmassa, Norrköpingissä, Göteborgissa, Helsingborgissa sekä Kööpenhaminassa.

Vuonna 2004 Ruotsin valtio, Green Cargo ja Deutsche Bahn aloittivat yhteistoimintaneuvottelut tavoitteena paremmat tavaraliikenneyhteydet Ruotsin ja manner-Euroopan välillä. Vuodesta 2008 alkaen Ruotsin ja Saksan välistä Tanskan kautta kulkevaa tavaraliikennettä on hoitanut Green Cargon ja Deutsche Bahnin yhdessä omistama Railion Scandinavia, jonka kotipaikka on Kööpenhamina.

## Toimialajako
Green Cargo AB:n toiminnot on jaettu kuuteen osastoon: 
* Operation, operatiivinen osasto
* Road, kuorma-autoliikenteestä vastaava tieliikenneosasto, aikaisempi Svelast
* Logistics, logistiikkatoiminnoista vastaava osasto
* Business
* Marketing & Sales, markkinointiosasto
* Customer Service, asiakaspalveluosasto

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Dekaboraani

**Dekaboraani** (B10H14) on suhteellisen vakaa boorin ja vedyn muodostama molekyyliyhdiste.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa dekaboraani on värittöminä kiteinä. Aine voi reagoida räjähdysmäisesti hapettimien kanssa sekä muodostaa räjähtäviä seoksia halogeeneja sisältävien aineiden ja eetterien kanssa. Aine liukenee pienissä määrin kylmään veteen, mutta kuuma vesi hajottaa yhdisteen.

## Valmistus ja käyttö
Dekaboraania on mahdollista tuottaa pienimassaisempien boraanien pyrolyysillä. Esimerkiksi diboraanin pyrolyysi tuottaa dekaboraania kohtuullisella saannolla.. Ainetta on mahdollista valmistaa myös natriumborohydridistä tetradekahydroundekaboraatti--ionivälituotteen avulla.

Dekaboraania käytetään orgaanisen kemian synteeseissä pelkistimenä, mutta sen teho on vain kohtalainen. Dekaboraanin avulla voidaan muuttaa aromaattiset aldehydit vastaaviksi metyyli- tai etyylieettereiksi. Typen läsnä ollessa aldehydit ja ketonit voidaan myös pelkistää vastaaviksi amiineiksi. Pyrrolidiinin ja ceriumkloridin käyttäminen dekaboraanin kanssa tekee reaktiosta selektiivisemmän ja siten käyttökelpoisen. N-alkyyliaminobentseenejä voidaan valmistaa nitrobentseeneistä aminaatioreaktiolla käyttämällä dekaboraania.

## Turvallisuus
Dekaboraani on myrkyllinen aine. Aineen joutuminen hengitysteihin tai sen nieleminen aiheuttaa hengenahdistusta, huonovointisuutta ja tasapainon väliaikaisen menetyksen. Oireet voivat ilmetä vasta kahden vuorokauden kuluttua aineelle altistumisesta. Pitkäaikainen altistus dekaboraanille voi johtaa muutoksiin keskushermostossa.

## Lähteet
Adalgisel

**Adalgisel** tai **Adalgis** oli frankkilainen herttua ja Austrasian major domus 633–639. Adalgisel valittiin major domuksen virkaan samaan aikaan kun frankkien valtakunnan kuningas Dagobert I nimitti alaikäisen poikansa Sigebert III:n Austrasian kuninkaaksi. Lapsikuninkaan puolesta Austrasiaa hallitsivat Adalgisel ja Kölnin piispa Chunibert, jotka Dagobert valitsi poikansa neuvonantajiksi. Adalgisel menetti asemansa Dagobertin kuoltua vuonna 639. Adalgiselin syrjäytti hänen edeltäjänsä Pipin I.

## Lähteet
Rokkalanjoki

**Rokkalanjoki** () on joki Venäjällä Leningradin alueen Viipurin piirissä. Rokkalanjoen vesistö saa alkunsa Karjalankannaksen länsiosien järvialueelta, josta vedet virtaavat luoteeseen Viipurinlahteen. Joesta käytetään myös nimeä Kosenjoki.

Vesistön latva-alueen muodostavat Summajoen ja Työppölänjoen haarojen järvireitit. Summajoen reitti alkaa Rieskjärven ympäristöstä, josta vedet virtaavat Halolanjärven, Halilanjärven, Kuujärven, Kirkkojärven, Kolijärven ja Kaukjärven kautta Summajokeen. Työppölänjoen reitti alkaa Ylisjärven seudulta ja virtaa Tarkkalanjärven, Kuolemajärven ja Hatjalahdenjärven kautta Työppölänjokeen.

Rokkalanjoen vesistön latvaosat sijaitsevat pääosin entisten Uudenkirkon ja Kuolemajärven kuntien alueella ja osittain Koiviston maalaiskunnan alueella. Alajuoksulla joki virtaa entisen Johanneksen kunnan alueella. Rokkalanjoen jokilaakso muodosti Johanneksen kunnassa merkittävän maatalousalueen. Joki laskee Viipurinlahteen Rokkalan kylän kohdalla.

## Järviä

## Lähteet

*
*
*
*http://www.luovutettukarjala.fi/
*http://www.histdoc.net
Ammunta kesäolympialaisissa 2004 – miesten 50 metrin vapaapistooli

**Miesten 50 m vapaapistooli** ammuttiin 17. elokuuta. Kilpailun voitti Venäjän Mihail Nestrujev tuloksella 663.3 (565+98.3).

Peruskilpailun jälkeen Etelä-Korean Jin Jong-oh oli kaksi pistettä Mihail Nestrujevia edellä, ja kolmansina vaanivat Pohjois-Korean Kim Jong-su sekä Armenian Norajr Bahtamjan.

Finaalissa Jin menetti etunsa Nestrujeviin kolmannella laukauksella, jolla hän ampui 7,6. Ratkaisuksi muodostui seitsemäs laukaus, jolla molemmat miehet ampuivat finaalisarjansa heikoimman tuloksen. Nestrujev ampui 8,9, mutta kun Jin sai vain 6,9 tarkoitti se sitä, että venäläinen repäisi parin pisteen kaulan joka piti finaalin loppuun asti. Kim voitti pronssimitalin Pohjois-Koreaan.

## Ennätykset
Ennen olympialaisten alkua voimassa olleet maailman- ja olympiaennätykset:
* Peruskilpailu:

* Finaali:

## Peruskilpailu

## Finaali

## Lähteet
*
Kosenjoki

**Kosenjoki** voi tarkoittaa seuraavia jokia:

*Kosenjoki, Rokkalanjoesta käytetty nimitys Venäjällä Leningradin alueella
*Kosenjoki, Lempaalanjärveen laskeva joki Vuoksen vesistössä Venäjällä Leningradin alueella.
Al Arabiya

**Al Arabiya** () on arabiankielinen uutiskanava. Kanava on saudiarabialaisen yhtiön hallitsema, mutta sen pääkonttori on Dubain Media Cityssä.

Kanava perustettiin 2003 suoraksi kilpailijaksi qatarilaiselle Al Jazeeralle, jonka linjasta saudit eivät pitäneet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kanavan kotisivu
Joseph Grinnell

**Joseph Grinnell** (27. helmikuuta 1877 Fort Sill, Oklahoma – 29. toukokuuta 1939 Berkeley, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.

Grinnell opiskeli Throop Polytechnic Institutessa (nykyisin Caltech) Pasadenassa. Hän sai apulaisopettajan viran Throopista yleten opettajaksi 1901. Vuonna 1905 hänet promovoitiin saman opinahjon professoriksi. Grinnell väitteli tohtoriksi Stanfordin yliopistossa 1913. Samana vuonna hän sai nimityksen Berkeleyn apulaisprofessoriksi ja 1920 hän sai eläintieteen professorin oppituolin, jossa pysyi kuolemaansa saakka.

Grinnell tutki etenkin Kalifornian eläimistöä. Hänen sanotaan käyttäneen ensimmäisenä termiä ekologinen lokero (*ecological niche*) artikkelissa vuonna 1924 (tai 1917). Toisen lähteen mukaan termiä käytti ensiksi Roswell H. Johnson vuonna 1910. Vuonna 1908 Grinnell nimitettiin Berkeleyn selkärankaismuseon (Museum of Vertebrate Zoology) ensimmäiseksi johtajaksi.

Grinnell kirjoitti yli 500 tieteellistä artikkelia ja hän oli toimittamassa teoksia *Game Birds of California* ja *The Fur-Bearing Mammals of California*. Hän aloitti laajan toeksen *Bibliography of California Ornithology*, joka jäi häneltä kesken ja julkaistiin postuumisti. Hän toimitti 36 vuotta lintutieteellistä lehteä *Condor*. Hän toimi American Ornithologists’ Unionin puheenjohtajana 1929–1932 ja American Society of Mammalogistsin puheenjohtajana 1937–1938. Hän oli American Academy of Arts and Sciencesin ja British Ornithologists Unionin jäsen ja Zoological Society of Londonin ja Academy of Natural Sciences of Philadelphian kirjeenvaihtajajäsen. Hän toimi Kalifornian tiedeakatemian johtokunnan (Council of the California Academy of Sciences) kirjastonhoitajana ja jäsenenä.

Grinnell eli avioliitossa ja hänellä oli kaksi poikaa ja tytär.

Grinnell ”splittasi” eli jakoi alalajeihin suuren joukon lintulajeja, muun muassa kalifornianharmaatiaisen kolme alalajia *alfabilis*, *kemensis* ja *sequestratus* ovat hänen ja kumppanien nimeämiä.

## Lähteet
* Muistokirjoitus
* The Museum of Vertebrate Zoology at Berkeley 

### Viitteet
Leukaperhoset

**Leukaperhoset** (Micropterigidae) on pieni perhosheimo, johon kuuluu vain runsaat sata pienikokoista perhoslajia. Se on koko Zeugloptera-alalahkon ainoa heimo.

Leukaperhosia pidetään kaikkein alkeellisimpina nykyään elävinä perhosina. Niillä ei heimon suomenkielisen nimen mukaisesti ole lainkaan imukärsää vaan purevat suuosat. Lisäksi siipisuonituksen rakenne sekä etu- ja takasiipien välinen liitos eroavat muista perhosista. Etusiivet ovat yleensä metallinhohtoiset.

## Tuntomerkit
Pää karkeasuomuinen. Pistesilmät silmiinpistävät. Verkkosilmät pienet. Ketoseemat olemassa. Tuntosarvissa askoidit. Leuat toimivat, epäsymmetriset. Imukärsä puuttuu. Huulirihmat kapeat ja suhteellisen lyhyet. Leukarihmat silmiinpistävät. Säärien kannusten kaava 0-0-4. Siivet yhtäläissuoniset; etusiivissä sormimainen liuska (*jugum*). Etusiipien suoni Sc haarautunut; pterostigma puuttuu. Koiraiden VIII vatsakilpi kalvomainen. Naaraiden takimmaiset apofyysit puuttuvat.

## Elintavat
Leukaperhoset esiintyvät yleensä kosteissa ympäristöissä, joissa toukat usein ruokailevat maksasammalilla (Marchantiophyta) tai mahdollisesti lahojen puunrunkojen tai maaperän sienillä. Aikuiset syövät erilaisten koppisiemenisten kasvien siitepölyä.

## Lajit Suomessa
Kaikki Suomessa tavattavat neljä lajia kuuluvat sukuun leukaset (*Micropterix*):
* Juovaleukanen eli lehtoleukaperhonen (*Micropterix aruncella*)
* Kirjoleukanen eli kirjoleukaperhonen (*Micropterix aureatella*)
* Kultaleukanen eli kultaleukaperhonen (*Micropterix calthella*)
* Messinkileukanen eli pohjanleukaperhonen (*Micropterix mansuetella*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Suomen Perhoset: Leukapehoset
*Svenska fjärilar 
*Tree of Life web project 
*Luonnontieteellinen keskusmuseo Micropterigidae suvut
HD 169830

**HD 169830** on pääsarjan tähti Jousimiehen tähdistössä 118 valovuoden päässä Maasta. Sitä kiertää kaksi eksoplaneettaa.

## Planeettakunta
Vuonna 2000 Michel Mayor ja Stéphane Udry löysivät planeetan, jonka massa on 3 MJ. Se kiertää tähteä lähempänä kuin Maa Aurinkoa. Vuonna 2003 löydettiin toinen planeetta.
Calder Cup

**Calder Cup** on jääkiekkopalkinto, joka jaetaan vuotuisesti American Hockey Leaguen (AHL) pudotuspelien voittajalle. Ensimmäisen kerran palkinto jaettiin kaudella 1936–37, ja se on saanut nimensä Frank Calderilta, NHL:n ensimmäiseltä puheenjohtajalta. Calder Cup sekoitetaan joskus Calder Memorial Trophyyn, joka jaetaan vuotuisesti NHL:n parhaalle tulokkaalle.

Calder Cupin on voittanut 25 eri kaupungin joukkueet. Hershey Bears on voittanut palkinnon kaksitoista kertaa, eniten koko AHL:ssa, ja se on ollut finaaleissa 20 kertaa, mikä on myös AHL:n ennätys. Cleveland Barons, joka kilpaili sarjassa vuoteen 1973 asti, on voittanut yhdeksän mestaruutta.

Pudotuspelien arvokkaimmalle pelaajalle annetaan Jack A. Butterfield Trophy, joka on nimetty AHL:n entisen puheenjohtajan Jack Butterfieldin mukaan. Palkinto on jaettu vuodesta 1984 lähtien 25 eri pelaajalle, eikä kukaan ole voittanut palkintoa kahdesti.

Vain kolmesti Stanley Cupin voittaneen joukkueen AHL:ssä pelaava farmijoukkue on voittanut Calder Cupin. Montreal Canadiens ja Nova Scotia Voyageurs saavuttivat mestaruudet 1976 ja 1977 sekä New Jersey Devils ja Albany River Rats 1995.

## Palkinnon voittaneet suomalaiset

* Heikki Leime (1983)
* Kai Suikkanen (1983)
* Kari Suoraniemi (1983)
* Sinuhe Wallinheimo (1997)
* Antti Laaksonen (1999)
* Miika Elomo (2001)
* Pasi Nurminen (2002)
* Antero Niittymäki (2005)
* Joni Pitkänen (2005)
* Sami Lepistö (2009)
* Oskar Osala (2009)
* Teemu Pulkkinen (2013)
* Jyrki Jokipakka (2014)
* Markus Hännikäinen (2016)
* Joonas Korpisalo (2016)
* Miro Aaltonen (2018)
* Janne Kuokkanen (2019)
* Aleksi Saarela (2019)

## Voittajajoukkueet

## Katso myös
* Luettelo Calder Cupin voittaneista pelaajista

## Lähteet
Vegemite

**Vegemite** on australialainen levite, joka valmistetaan oluen valmistuksen hiivajätteistä. Sitä syödään leivänpäällisenä lähinnä Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.

Vegemiten kehitti vuonna 1922 tri Cyril P. Callister tuolloiselle Fred Walker & Co:lle korvaamaan sodan aikana keskeytyneitä brittiläisen Marmiten toimituksia. Tuote oli pitkään yhdysvaltalaisen Kraft Foodsin ja sitten siitä eriytetyn Mondelezin omistuksessa, kunnes sen osti vuonna 2017 australialainen Bega-juustoyhtiö. 

Vegemite sisältää runsaasti B-vitamiineja, glutamiinia ja lähes 8 % suolaa. Maku on suolainen, maltainen ja hiukan hapan. Ulkomuoto muistuttaa maapähkinävoita.

Tuotteen suosio nousi etenkin 1950-luvun mieleen jääneiden mainoskampanjoiden myötä. Nykyisin Vegemite luetaan Sydneyn oopperatalon ja Ulurun vertaiseksi Australian kulttuuri-ikoniksi.

Elokuussa 2015 Australian alkuperäisasukkaiden asioista vastaava ministeri Nigel Scullion vaati Vegemiten myynnin rajoittamista, sillä sitä käytetään syrjäseuduilla pontikan valmistamiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivu