Lhasa apso

**Lhasa apso** () on Tiibetistä kotoisin oleva koirarotu. Se on nimetty pääkaupungin Lhasan mukaan.

Rotu ei ihan yltänyt vuonna 2025 sadan suosituimman koirarodun joukkoon Suomessa. Vuosina 2020–2025 Suomessa syntyi joka vuosi noin sata lhasa apsoa.

## Ulkonäkö
Lhasa apson ihannesäkäkorkeus on uroksilla 25&nbsp;cm; nartut ovat hieman pienempiä. Sen selkä on hieman säkäkorkeuttaan pidempi. Pään karvoitus laskeutuu silmien yli mutta se ei saa estää koiraa näkemästä. Rodulla on runsaat ja pitkät kuonokarvat. Täysi hampaisto on toivottavaa. Karvapeite on pitkää sekä suoraa ja väriltään se on kultainen, hiekanvärinen, hunajanvärinen, tummanharmaankirjava (*grizzle*), liuskeenharmaa, savunharmaa, kirjava, musta, valkoinen tai ruskea.

## Luonne ja käyttäytyminen
Rotumääritelmä kuvaa lhasa apsoa iloiseksi, valppaaksi ja itsetietoiseksi koiraksi, joka on hieman pidättyväinen vieraita kohtaan. Pidättyväisyys näkyy juuri muun muassa koiran suhtautumisessa vieraita ihmisiä tai toisia koiria kohtaan. Usein lhasa apso haluaa tutustua uuteen ihmiseen omaan tahtiinsa. Lhasa apso ei ole erityisen miellyttämisenhaluinen. 

## Alkuperä
Rotu on erittäin vanha. Tiibetiläisten munkkien tiedetään varjelleen tarkasti koiriaan. Apsoja ei koskaan myyty, vaan niitä saatettiin antaa lahjoiksi erityisinä suosionosoituksina, koska niiden uskottiin tuottavan onnea ja menestystä. Rotu on todennäköisesti sukua tiibetinterrierille.

Isoa-Britanniaa pidetään nykyisin rodun vastuumaana. lhasa apsot saapuivat sinne Younghusbandin retkikunnan seurassa hänen Tiibetiin suuntautuneelta sotilasmatkaltaan. Kiinnostus rotuun levisi vasta 1920–1930-lukujen vaihteessa, kun rouva Bailey ja tohtori Greig toivat useita koiria Tiibetistä ja sen rajanaapurimaista.

Kolmastoista dalai-lama lahjoitti ensimmäiset lhasa apsot 1930-luvulla yhdysvaltalaiselle matkaajalle C. Suydan Cuttingille. Näihin koiriin alkujaan perustuu rodun kasvatus Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Suomeen lhasa apsot tulivat Englannista vuonna 1966.

## Hoito
Apsoilla ei ole varsinaista karvanlähtöä vaan karvaa irtoaa silloin kun sitä kammataan. Pitkä karvapeite vaatii säännöllistä kampaamista sekä pesemistä. Turkin voi myös leikata lyhyemmäksi, mikäli koiran kanssa ei olla menossa koiranäyttelyyn. 

## Terveys
Lhasa apso elää usein sangen pitkäikäiseksi. Rodun keskimääräinen elinikä on noin 12 vuotta, kun tarkastellaan vuosina 2011–2025 kuolleita rodun edustajia. Tyypillisimmät kuolinsyyt ovat vanhuus ja syöpäsairaudet. Lhasa apson tyypillisimmät terveysongelmat ovat kiertyneet eturaajat, parodontiitti, patellaluksaatio, muutamat silmäsairaudet ja allergiat.

Lhasa apso on matalaraajainen koirarotu, mikä voi altistaa käyrille eturaajoille. Käyräjalkaisuus taas voi altistaa koiran iän myötä nivelongelmille, esimerkiksi nivelrikolle. Johtuen lhasa apson pienestä koosta on rodulla alttius parodontiittiin eli hampaiden kiinnityskudoksen tulehdukselliseen sairauteen. Sairautta voi jonkun verran ennaltaehkäistä hampaiden harjaamisella.

Eriasteista patellaluksaatiota esiintyy noin 11 %:lla rodun edustajista, kun tarkastellaan vuosina 2015–2025 tutkittuja lhasa apsoja. Patellaluksaatio saattaa vaatia leikkaushoitoa.  

Erilaisista silmäsairauksista rodulla esiintyy ylimääräisiä ripsiä (distichiasis), puutteellista kyynelkanavan aukkoa, etenevää verkkokalvon rappeumaa (PRA) ja sarveiskalvon dystrofiaa/degeraatiota. Lhasa apsoilla esiintyy myös kuivasilmäisyyttä.

Lhasa apsoilla ilmenee jonkun verran erilaisia allergioita. Allergiassa elimistön puolustusmekanismi reagoi normaalista poikkeavalla tavalla tavallisiin, useimmiten vaarattomiin asioihin (allergeeni). Atopia ja ruoka-aineyliherkkyys ovat elinikäisiä vaivoja, jotka ovat usein kontrolloitavissa, mutta eivät parannettavissa. Oireina ovat usein ihon kutina ja punoitus ja usein koira nuolee tai raapii kutisevia alueita. Korvatulehdukset ovat yleisiä atopiasta kärsivillä koirilla sekä myös tassujen ihotulehduksia voi esiintyä.

Lhasa apsot ovat lähes yhtä sisäsiittoisia koirarotuja kuin muutkin. Geenitutkimuksessa vähiten sisäsiittoinen koirarotu oli sekarotuinen ja sen jälkeläisen sisäsiittoisuusluku oli 0,04. Serkusten jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 0,0625 ja täyssisarusten jälkeläisellä luku on 0,25, mikä on melkein sama kuin keskimääräisellä rotukoiralla. Lhasa apson jälkeläisen luku on 0,20. Yleisellä tasolla sisäsiittoisuus lisää sairastavuutta ja heikentää rodun elinvoimaa.

## Katso myös

* Tiibetinspanieli
* Tiibetinterrieri
* Kiinanpalatsikoira
* Havannankoira

## Lähteet

* KoiraNet-jalostustietojärjestelmä
* Lhasa apso ry 

### Viitteet:

## Aiheesta muualla
 
*Suomen Kennelliitto: Lhasa apso (PDF)