open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Yli-Kitka

**Yli-Kitka** on järvi Koutajoen vesistössä. Se muodostaa yhdessä lähes samassa tasossa olevan Ala-Kitkan kanssa suuremman Kitkajärven. Järvi sijaitsee Posion ja Kuusamon kunnissa Lapin ja Pohjois-Pohjanmaan rajalla. Järven pinta-ala on 237,31&nbsp;km², ja korkeustaso 240,4 metriä merenpinnan yläpuolella. Yli-Kitka laskee koillisessa Kilkilösalmen kautta Ala-Kitkaan, ja sieltä lopulta Kitkanjokeen.

Yli-Kitka on rantaviivaltaan varsin mutkikas. Rantaviivan pituus on 623&nbsp;km. Mourusalmi jakaa järven kahteen suurempaan altaaseen. Suurimmat selät ovat Luonselkä, Turjanselkä ja Konttiselkä järven eteläosassa sekä Vasikkaselkä, Isoselkä ja Tolvanselkä järven pohjoisosassa. Suuria järveen pistäviä niemiä ovat Hyväniemi, Tolvanniemi ja Halkaisija.

Yli-Kitkassa on 372 saarta, joista suurin on Porosaari Luonselän ja Konttiselän välissä. Muita mainittavia saaria ovat Neitisaari, Haahtisaari, Lohisaari ja Kumpusaari järven eteläosissa sekä Lososaari, Petäjäsaari ja Miehinkisaari järven pohjoisosissa. Eniten saaria on aivan järven koillisosissa Kuusamon puolella. Järven keskisyvyys on 6,59 m. Suurin syvyys, 41,2 m, on mitattu Vasikkaselällä Posion puolella. Yli 10 metrin syvyyksiä on Vasikkaselän lisäksi erityisesti Luonselällä ja Turjanselällä.

Yli-Kitkan vedenlaatu on hyvä. Järven vedessä on lievä humusleima. Rehevyystasoltaan järvi on lievästi rehevä.

Yli-Kitkaan laskevista vesistöistä suurimmat ovat Soudunjärven kautta järveen laskeva Posionjärvi sekä Kuusamon puolella Naatikkalahteen laskeva Naatikkajoki. Muita järveen laskevia vesistöjä ovat Autioselkään laskeva Raistakanjoki, Turjanselkään laskeva Jalajoki, Konttiselkään laskevat Vasarajoki ja Lohijoki, Peräselkään laskeva Särkijoki, Vasikkaselkään laskevat Kirintöjoki ja Suonnanjoki, Tolvanlahteen laskeva Tolvanjoki, Isoselkään laskeva Riisijoki, Tolvanselkään laskevat Suovajoki ja Kotijoki sekä järven koillisosaan laskevat Noiviojoki, Kesäjoki, Elijoki, Ristijoki ja Kantojoki.

## Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Koutajoen vesistössä (vesistöaluetunnus 73) Kitkajärven alueella (73.02), jonka Yli-Kitkan alueeseen (73.025) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 240,4 metriä mpy.

## Katso myös
*Luettelo Suomen sadasta suurimmasta järvestä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Mutapaini

**Mutapaini** on urheilulaji. Mutapainissa kilpailijat painivat kehässä, johon on lisätty bentoniittia. Kisan aikana on luonnollista, että kilpailijat sotkeentuvat.
Mutapainissa kilpailijat kierivät mudassa ja painivat.
Pillikkeet

**Pillikkeet** (*Galeopsis*) on huulikukkaiskasveihin (Lamiaceae) kuuluva suku. Ne ovat yksivuotisia ja karvaisia ruohovartisia kasveja. Lehdet ovat enimmäkseen ruodillisia, lehtilapa on suippotyvinen. Kukan teriö on kaksihuulinen: ylähuuli kupera ja alahuuli kolmeliuskainen. Verhiö on säteittäinen ja viisiliuskainen. Verhiön liuskat ovat otakärkisiä.

Pillikkeitä on Aasiassa ja Euroopassa kymmenen lajia. Suomessa vakituisena kasvavia lajeja ovat kirjopillike (*Galeopsis speciosa*), karheapillike (*Galeopsis tetrahit*), peltopillike (*Galeopsis bifida*) ja pehmytpillike (*Galeopsis ladanum*). Muualla Euroopassa tavattavia lajeja ovat lisäksi hietapillike (*Galeopsis segetum*), kaitapillike (*Galeopsis angustifolia*) ja karvapillike (*Galeopsis pubescens*).

Pillikkeet erottaa sen lähisukulaisesta peipeistä (*Lamium*) sulkasuonisten lehtien perusteella; peipeillä lehtilapa on verkkosuoninen. Sukujen kukkarakenteet poikkeavat myös toisistaan, sillä peippien teriön alahuulen sivuliuskat ovat pieniä, sulautuneet keskiliuskaan tai puuttuvat kokonaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Pillikkeet (''Galeopsis'')
* Funet: Pillikkeet (''Galeopsis'')
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Galeopsis'' 
* Flora of China: ''Galeopsis''
Laakakorvasieni

**Laakakorvasieni** (*Discina ancilis*, syn. *Gyromitra perlata*, aikaisemmin ”iso maljamörsky”) on laakea korvasienilaji. Laji viihtyy puunkuorikkeessa ja istutetuissa kangasmetsissä keväisin huhtikuusta toukokuulle. Laakakorvasieni on hyvä ruokasieni, mutta täytyy virallisen ohjeen mukaan esikäsitellä.

## Koko ja tuntomerkit
Väriltään ruskea ja muodoltaan maljamainen. Vanhana maljamaisuus katoaa. Kelpaa syötäväksi sellaisenaan, mutta sientä ei pidä sekoittaa raakana tappavan myrkylliseen korvasieneen. Laakakorvasieni ei kuitenkaan ole aivomainen, kuten korvasieni. Laakakorvasieni kasvaa Etelä- ja Keski-Suomessa. Lakki 6–12 senttiä leveä. Malto ohutta, vaaleaa ja haurasta. Jalka vaaleahko, tukeva ja lyhyt.

## Lähteet
* Tuomainen, Raija: Luontonetti: Laakakorvasieni (Arkistoitu versio sivustosta)
* Sepon sieniopas: Discina ancilis Viitattu 19.9.2011

### Viitteet
Pohjanpiispanhiippa

**Pohjanpiispanhiippa** (*Gyromitra ambigua*) on Lapissa kasvava piispanhiipan sukulaislaji. Piispanhiipasta sen kuitenkin erottaa ennen kaikkea violetista jalasta. Laji muistuttaa nimensä mukaisesti ruskeaa piispanhiippaa. Laji kasvaa myöhäissyksyisin syys-lokakuussa. Se muistuttaa jonkin verran myös korvasientä, mutta kasvuaika on puoli vuotta myöhemmin. Pohjanpiispanhiippa on joskus aiheuttanut keittämättömänä myrkytyksiä eli laji on lievästi myrkyllinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Rogers Mushrooms (myös valokuva)
Männynleppärousku

**Männynleppärousku** (*Lactarius deliciosus*) on rouskuihin kuuluva syötävä sieni. 

## Koko ja ulkonäkö

Männynleppärouskun lakki on suurimmillaan noin 15 senttiä leveä ja suppilomainen. Väriltään se on oranssinvärinen ja siinä on oransseja täplävöitä. Lakin reuna on nuorella sienellä sisäänpäin kääntynyt, mutta se oikenee sienen vanhetessa. Heltat ovat tiheässä ja myös oransseja. Heltat ja malto vihertyvät rikkoutuessaan. Täplikäs jalka on melko paksu ja ontto.

### Samankaltaiset lajit

Maitiaisnesteen vahvan värin vuoksi männynleppärouskua ei ole helppo sekoittaa muihin lajeihin, vaikka lakin väri yksilöiden välillä vaihtelee paljon. Sen lähilaji kuusenleppärousku (*Lactarius deterrimus*) on kuitenkin hyvin samankaltainen ja männynleppärouskua yleisempi. Männynleppärouskun maitiaisneste on kuitenkin aluksi porkkananpunaista ja kuivuessaan vihertyvää, kuusenleppärouskun maitiaisneste taas on aluksi porkkananpunaista, sitten viinipunaista ja lopuksi vihreää. Kuusenleppärouskun jalassa ei myöskään ole oransseja täpliä ja sen jalka on pidempi ja ohuempi.

## Kasvuaika ja -paikka

Männynleppärousku kasvaa syksyisin paikoittain mäntymetsissä, usein kalkkipitoisella maalla. Sieni on harvoin yleinen.

## Käyttö ravinnoksi

Männynleppärousku on hyvä ruokasieni, mutta varsinkin alkusyksyisin usein täynnä sienisääskien toukkia.  Sienen voi valmistaa suoraan ruuaksi, eikä sitä tule ryöpätä. Sieni ei myöskään sovellu pitkään keitettäväksi vaan on parhaimmillaan nopeasti pannulla voissa pyöräytettynä.

## Nimen tausta
Sana leppärousku on muinaissuomalainen eikä tarkoita sitä, että leppärouskut eläisivät symbioosissa lepän kanssa, vaan sana *leppä* tarkoittaa verta, jolloin kyse on verirouskusta. Männynleppärousku on männyn juurisieni.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Luontonetti: Männynleppärousku (''Lactarius deliciosus'')
Vladimir Jurzinov nuorempi

**Vladimir Vladimirovitš Jurzinov** (, s. 26. maaliskuuta 1965 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkovalmentaja. Hänen saman niminen isänsä on myös jääkiekkovalmentaja ja entinen pelaaja. Kaudella 2016–17, Jurzinov toimii Red Star Kunlunin päävalmentajana monikansallisessa KHL-liigassa.

## Ura
Nuorena Jurzinov pelasi puolustajana Riian Dynamossa ja voitti A-junioreiden neuvostoliitonmestaruushopeaa vuonna 1984.

Jurzinov aloitti valmentajauransa Suomessa Turussa TPS:n A-nuorten valmentajana kaudella 1993–94 hänen isänsä valmentaessa seuran edustusjoukkuetta. TPS voitti tuolla kaudella nuorten SM-hopeaa. Seuraavalla kaudella hän valmensi TPS:n silloista farmiseuraa Kiekko-67:ää ja siirtyi sitten, kaudeksi 1995–96, Tampereen Ilveksen päävalmentajaksi.

Jurzinov valmensi Ilveksen SM-liigan loppuotteluun vuonna 1998. Kaikkiaan hän valmensi Ilvestä kahta ottelua vaille täydet neljä kautta; hänet erotettiin kesken HPK:ta vastaan käydyn puolivälieräsarjan keväällä 1999.

Seuraavalle kaudelle Jurzinov siirtyi Porin Ässien valmentajaksi. Kausi sujui heikosti: Ässät oli liigassa 11. eli toiseksi viimeinen, ja Jurzinovin erotettiin kauden jälkeen. Hän kuitenkin palasi takaisin Ässiin jo kesken seuraavan kauden, kun Ismo Läntinen epäonnistui valmentajana täydellisesti ja erotettiin syyskuussa 2000. Jurzinov aloitti Porissa myös seuraavan kauden, mutta sai itse puolestaan lähteä lokakuussa 2001.

Kaudella 2007–08, Jurzinov oli mukana Torpedo Nižni Novgorodin valmennustiimissä Venäjän Superliigassa.

## Lähteet
The Rolling Stones No. 2

**The Rolling Stones No. 2** on The Rolling Stonesin järjestyksessään toinen Britanniassa julkaistu albumi, joka ilmestyi tammikuussa 1965. Sen tarkoitus oli seurata yhtyeen *[[The Rolling Stones (albumi)|debyyttialbumin]]* suurta suosiota. Kuten edellinen albumi, myös *The Rolling Stones No. 2* koostuu pääosin rhythm and blues -tyylisistä lainakappaleista ja sisältää vain kolme Mick Jaggerin ja Keith Richardsin kirjoittamaa kappaletta.

Albumin kannen valokuva on sama kuin edellisvuonna Yhdysvalloissa julkaistussa albumissa *[[12 X 5]]*. Seuraava Yhdysvalloissa julkaistu albumi, *[[The Rolling Stones, Now!]]* sisälsi paljon samoja kappaleita kuin *The Rolling Stones No. 2*.

*The Rolling Stones No. 2* nousi brittilistan ykköseksi kymmenen viikon ajaksi tammikuussa 1965. Myös ainakin Saksan liittotasavallassa albumi nousi listan kärkeen saman vuoden kesällä.

## Kappaleet
**A-puoli**
# 
# 
# 
# 
# 
# 

**B-puoli**
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
### The Rolling Stones
* Mick Jagger – laulu, huuliharppu, tamburiini, lyömäsoittimet
* Keith Richards – kitarat, laulu 
* Brian Jones – kitara, rytmikitara, slide-kitara 
* Charlie Watts – rummut, lyömäsoittimet 
* Bill Wyman – bassokitara, laulu
### Vierailijat
* Ian Stewart – piano 
* Jack Nitzsche – piano, tamburiini

## Arvostelut
*Allmusic () 

## Lähteet
Nurmirousku

**Nurmirousku** (*Lactarius flexuosus*) on nimensä mukaisesti erityisesti nurmikoilla tiiviinä tuppaina kasvava harmahtavan vaaleanpunertava rouskulaji. Nurmirousku kelpaa ryöpättynä syötäväksi, mutta on kirpeän makuinen eikä näin mikään herkullinen ruokasieni.

## Tuntomerkit

Nurmirouskun 5–15 cm leveä lakki on violetin tai ruskehtavan harmaa, ja siinä on usein selviä tummempia vyöhykkeitä tai laikkuja. Lakki on pinnaltaan kuiva, usein epäsäännöllisen muotoinen ja mutkalaitainen sekä aluksi kupera, myöhemmin laakeneva ja tyypillisesti keskeltä hieman kuopalla. Nurmirouskujen lakit ovat useinkin kasvaneet kiinni toisiinsa. Heltat ovat tasatyviset, paksut, hyvin harvassa ja kellertävän valkeat. Maitiaisneste on pysyvästi valkoista ja erittäin kirpeää. Jalka on lyhyt (3–5 cm), paksu (1–3 cm), vaalean violetinharmaa, kova, täyteinen ja tyveen suippeneva. Malto on vaaleaa ja esimerkiksi jalkaa puristamalla sen voi huomata olevan varsin kovaa. Tuoksu on heikon hapokas, maku on tuoreena polttavan kirpeä.

### Samankaltaisia lajeja
Nurmirouskun lähin sukulainen on rusonurmirousku (*Lactarius roseozonatus*), josta sen erottaa vain mikroskoopilla. Nurmirouskua erehdytään joskus luulemaan ruokasienenä huomattavasti arvokkaammaksi haaparouskuksi. Haaparouskun jalka on pitempi ja ontto, heltat ovat tiheämmässä, malto on pehmeämpää ja lakki on tahmea tai limainen. Nurmirousku on helppo erottaa lievästi myrkyllisestä lakritsirouskusta, sillä lakritsirouskun maitiaisneste on vesikirkasta ja sen tuoksu on lakritsimainen.

## Kasvuaika ja -paikka
Nurmirousku kasvaa heinä-syyskuussa nurmikoilla, puistoissa, metsäniityillä, metsäteillä, lehdoissa ja sekametsissäkin. Nurmirousku on koivun ja mahdollisesti myös männyn mykorritsasieni. Se on yleinen Etelä-Suomessa, mutta harvinaistuu pohjoista myöten. Pohjoisin löytö on tehty Kolarin korkeudelta.

## Käyttö ravintona
Nurmirousku kelpaa syötäväksi noin kymmenen minuutin ryöppäyksen jälkeen. Se on kuitenkin pitkänkin ryöppäyksen jälkeen melko kirpeä, joten se on ruokasienenä sangen vähäarvoinen. Nurmirousku sopii suolattuna sekasieneksi vaikkapa muiden rouskujen kanssa.

## Lähteet
* Eviran tietoa rouskuista 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*LuontoPortti: Nurmirousku (''Lactarius flexuosus'')
Suomutatti

**Suomutatti** (*Strobilomyces strobilaceus*) on Suomessa erittäin harvinainen harmaan- tai ruskeanmusta suomuinen tattilaji. Laji viihtyy kalkkimailla ja pyökin seuralaisena. Sitä on joskus tavattu Etelä-Suomen lehtometsissä. Sienen jalka ja pillistö ovat harmaita.

## Lähteet
Eva Lehtonen

**Eva Jolanda Irene Lehtonen** (s. 6. kesäkuuta 1991 Helsinki) on suomalainen kilpauimari. Lehtonen on erikoistunut pitkiin matkoihin ja hän on viiden matkan Suomen ennätyksen haltija. Hän asuu Rochesterissa Michiganin osavaltiossa Yhdysvalloissa ja hän edustaa yhdysvaltalaista Oakland Live Y’ers -seuraa. Hänen valmentajansa on Dan Hafner. Yhdysvalloissa Lehtonen opiskelee lääketiedettä.

Lehtonen osallistui Pekingin olympialaisiin 2008 vapaauinnin 400 metrillä ja 800 metrillä. Hän alitti tulosrajat College Stationissa Teksasin osavaltiossa pidetyssä näyttökilpailussa toukokuussa. 

## Suomen ennätykset
Eva Lehtonen on kolmen matkan Suomen ennätyksen haltija 50 metrin radalla.
* 400 m vapaauinti: 4.17,48 (Seattle, 12. elokuuta 2009)
* 800 m vapaauinti: 8.48,76 (Indianapolis, 27. maaliskuuta 2008)
* 1500 m vapaauinti: 16.52,77 (Seattle, 14. elokuuta 2009)

## Arvokisaedustukset
* Lyhyen radan EM-kilpailut 2006
: 400 m vapaauinti: 21. sija
: 200 m perhosuinti: 21. sija
: 400 m sekauinti: 19. sija

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Eva Lehtosen esittely Suomen Olympiakomitean Peking-kisasivuilla
Pähkinäntatti

**Pähkinäntatti** (*Leccinum griseum*) on tammien ja pyökkien seuralaisena viihtyvä tattilaji, joka on Turun alueella yleinen. Sen tunnistaa risaisesta ja mustasta lakista ja aluksi vaaleasta, mutta iän mukana tummuvista jalasta ja pillistöstä. Tatti kelpaa syötäväksi nuorena, kun se on kiinteä, mutta ei vanhana, sillä se on erittäin pehmeä ja erittäin toukkainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Biolib valokuvia
Estadio 15 de Abril

**Estadio 15 de Abril** on monikäyttöinen stadion Santa Fessä Argentiinassa. Stadion avattiin vuonna 1943. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Unión de Santa Fen kotikenttänä. Stadionille mahtuu 22&nbsp;852 ihmistä.
Ruskopunikkitatti

**Ruskopunikkitatti** (*Leccinum duriusculum*) on kanelin- tai harmaanruskea punikkitattilaji, joka kasvaa haavan seuralaisena koko Suomessa. Tatilla on valkoinen jalka, jossa on mustia "tupsuja". Lähisukulaisia ovat männynpunikkitatti ja koivunpunikkitatti. Pillistö on vaalea. Sieni on muiden punikkitattien veroinen ruokasieni. Sitäkään ei kuitenkaan tule syödä raakana, sillä eräät punikkitatit aiheuttavat kypsentämättöminä pahoinvointia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Rogers Mushrooms
Harmotatti

**Harmotatti** (*Suillus viscidus*, syn. *S. aeruginascens* ja *S. laricinus*) on limainen, oliviinvärinen tai harmaalakkinen tatti. Pillistö on harmaa tai oliivinvärinen ja jalka on harmaanruskea. Tatin jalassa on rengas. Harmotatti viihtyy lehtikuusen seurana kalkkimailla. Sitä on harvinaisena Etelä- ja Keski-Suomessa.

Harmotatti (*Suillus aeruginascens*) muistuttaa turjantattia ja lehtikuusentattia, mutta on väriltään harmaasävyinen.

## Lähteet
Kastanjatatti

**Kastanjatatti** (*Gyroporus castaneus*) on harvinaisena Suomessa esiintyvä tammien ja kastanjoiden seuralaisena kasvava tattilaji. Lakki on ruosteenvärinen, pillistö vaalea. Jalka muistuttaa väriltään lakkia. Sieni maistuu hyvältä ja on  kelvollinen ruokasieni. Suomessa laji on erittäin uhanalainen (**EN**). Sitä on löydetty Ahvenanmaalta, Varsinais-Suomesta ja vuonna 2011 Helsingistä sekä Espoosta.

## Lähteet
Lepäntatti

**Lepäntatti** (*Gyrodon lividus*) on koko maassa on kellertävä, joskus rusehtava Suomessa kasvava tattilaji. Jalka ja pillistö ovat myös kellertäviä. Laji kasvaa Keski-Suomeen saakka harvinaisena jo kesällä. Se viihtyy leppäpuiden seurassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*''Gyrodon lividus'', lepäntatti @ Natural Fungi in Finland
The Oxford Companion to Chess

**The Oxford Companion to Chess** on David Hooperin ja Kenneth Whyldin kirjoittama shakkiaiheinen tietosanakirja. Kirjan vuonna 1992 julkaistu toinen painos sisältää yli 2&nbsp;500 hakusanaa. Näihin kuuluu sääntöjä, shakkitermejä, strategiaa, taktiikkaa ja yli 500 lyhyttä shakinpelaajan elämäkertaa sekä yli 700 nimettyä avausta ja muunnelmaa. Kirja käsittelee myös eri shakkivariantteja ja satushakkia.

Kirja kuuluu sarjaan *[[Oxford Companions]]*.

## Painokset
Ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1984. Kolmen vuoden päästä julkaistiin uusi painos korjauksineen taskukirjana. Viimeisin painos julkaistiin vuonna 1992.

## Aiheesta muualla
*
Arnar-stadion

**Arnar-stadion** () on monikäyttöinen stadion Idževanissa Armeniassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa. Stadionille mahtuu 3000 ihmistä. 

Arnar-stadion on Idževanin ainoa stadion, ja sillä on vain istumapaikkoja. 

## Lähteet
M/S Pride of Rotterdam

**M/S Pride of Rotterdam** on P&O Ferriesin autolautta. Alus oli aikanaan maailman suurin autolautta ohittaen ''M/S Silja Europan'', kunnes ''M/S Color Fantasy'' ohitti sen. Alus liikennöi Rotterdam–Hull-reittiä. 

Aluksen pituus on 215,05&nbsp;m, leveys 31,88&nbsp;m ja syväys 6,05&nbsp;m. Alukseen mahtuu noin 1&nbsp;360 matkustajaa. *Pride of Rotterdamin* kustannukset olivat 14&nbsp;300&nbsp;000&nbsp;puntaa vuonna 2001. *M/S Pride of Rotterdam* on esiintynyt monissa laivoihin suuntautuvissa tietokone-peleissä, muun muassa *Ship Simulator* -pelisarjan "2008"- ja "Extremes"-osissa. *Pride Of Rotterdam* on seilannut vain P&O Ferries -laivayhtiössä, eikä laivaa ole uudistettu rakennuksen jälkeen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Forssan ammatillinen aikuiskoulutuskeskus

**Forssan ammatillinen aikuiskoulutuskeskus** eli **Faktia** on vuonna 1971 perustettu oppilaitos, joka tarjoaa tutkintoja yli 50 ammatilliseen perus-, ammatti- ja erikoisammattitutkintoon. Vuosittain noin 4000 aikuista opiskelee Faktian toimipisteissä Forssassa, Turussa, Salossa, Loimaalla ja Espoossa. Henkilöstöä Faktiassa on noin 80 ja sen liikevaihto noin 9 miljoonaa euroa.

Näytöin suoritettavat ammatilliset perus-, ammatti- ja erikoisammattitutkinnot ovat keskeinen osa Faktian palvelutarjontaa, samoin erilaiset pätevöitymiskoulutukset. 

## Alavaihtoehdot
* CAD ja 3D
* Johtaminen ja esimiestyö
* Kielet
* Kone- ja metalliala
* Kotipalvelu ja puhtaanapito
* Liiketalous ja kauppa
* Logistiikka
* LVI- ja kiinteistöala
* Nosturiala
* Puutarha-ala ja floristi
* Rakentaminen
* Ravintola- ja suurtalousala
* Sosiaali- ja terveysala
* Sähkö ja elektroniikka
* Tietotekniikka ja tietokoneen käyttötaidot
* Vaatetusala
* Valmentava koulutus ja urasuunnittelu
* Viestintä
* Yrittäjyys

## Lähteet
Islannin kansalliskirkko

**Islannin kansalliskirkko** () on Islannissa toimiva luterilainen kirkko. Se on Luterilaisen maailmanliiton, Porvoon kirkkoyhteisön ja Kirkkojen maailmanneuvoston jäsen.

Islannin kansalliskirkon pää on Islannin piispa, jona vuodesta 2012 lähtien on toiminut Agnes M. Sigurðardóttir. Kansalliskirkkoon kuului vuoden 2023 alussa 227&nbsp;259 jäsentä eli 58,6 prosenttia Islannin väestöstä.

Uskonnonvapaus turvattiin Islannissa jo vuoden 1874 perustuslaissa, mutta luterilaisella kirkolla on kansalliskirkkona valtion takaama erityisasema. Vaikka kirkollisia palveluita, kuten kirkkohäitä, käytetään runsaasti, käy aikuisista kirkossa vähintään kerran kuukaudessa vain 10 prosenttia. Kirkon asioista päättävä elin on Kirkjuþing.

## Jäsenet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut ,
Domingo Tejera

**Domingo Tejera** (22. heinäkuuta 1899 – 30. kesäkuuta 1969) oli uruguaylainen jalkapalloilija. Hän oli voittamassa vuonna 1928 Amsterdamista maalleen olympiakultaa. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli mukana voittamassa maailmanmestaruuden kaikkien aikojen ensimmäisessä MM-turnauksessa.

Seuratasolla hän pelasi Montevideo Wanderersissa.
Asterix ja riidankylväjä

**Asterix ja riidankylväjä** () on 15. Ranskassa ja 11. Suomessa julkaistu Asterix seikkailee -albumi. Se julkaistiin Ranskassa vuonna 1970. Suomessa albumi julkaistiin vuonna 1971 Jorma Kaparin suomentamana. Tarinan on käsikirjoittanut René Goscinny ja kuvittanut Albert Uderzo.

Albumissa Julius Caesar lähettää riidankylväjänä tunnetun henkilön Tullius Intrigiuksen (ransk. *Tullius Détritus*) gallialaisten kylään aikeenaan saada heidät murtumaan jatkuvien riitojen seurauksena. Aluksi suunnitelma onnistuu kunnes gallialaiset tajuavat virheensä ja sopivat riitansa.

## Lähteet
Curie (yksikkö)

**Curie** (tunnus **Ci**) on radioaktiivisessa lähteessä tapahtuvien hajoamisten lukumäärää eli aktiivisuutta kuvaava yksikkö. Curien käyttö on vähentynyt vuoden 1975 jälkeen kun SI-järjestelmän mukainen yksikkö becquerel otettiin käyttöön. Curien käyttöä ehdotti ensimmäisenä Marie Curie vuonna 1910 julkaisemassaan *A Treatise on Radioactivity* -oppikirjassa. Täysin selvää ei ole nimettiinkö yksikkö Marien vaiko hänen aviomiehensä Pierre Curien mukaan. Mahdollisesti molempien. Hän johti yksikön siten, että yksi curie vastaa yhdessä grammassa radium-226-isotoopissa tapahtuvien hajoamisien lukumäärää (radium-226-isotoopin puoliintumisajan ollessa 1580 vuotta). Toisin sanoen yksi curie vastaa 3,7·1010 hajoamista yhdessä sekunnissa (1&nbsp;Ci = 3,7·1010&nbsp;Bq).

## Lähteet
José Luis López Vázquez

**José Luis López Vázquez** (11. maaliskuuta 1922 – 2. marraskuuta 2009) oli espanjalainen näyttelijä. 

López Vázquez näytteli yli kahdessasadassa elokuvassa, muun muassa pääosia elokuvissa *El pisito* ja *Mi querida señorita*. Hän näytteli myös teatterissa ja televisiossa. Hän esiintyi muun muassa sarjoissa *Los ladrones van a la oficina* ja *[[Serranon perhe]]*, jossa hän esitti Fructuoso Martínez Lavinia (Fitin ja Chonin isää). Vuonna 2002 López Vázquez palkittiin elämäntyöstään Premio Nacional de Teatro -palkinnolla ja vuonna 2004 kunnia-Goya-palkinnolla ().

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut

**Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut** (**SM-maastot**) on vuosittain järjestettävät yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut maastojuoksussa. Suomen Urheiluliitto päättää kilpailujen järjestämisestä ja myöntää vuosittain järjestämisoikeuden seuroille tai seurayhtymille. Ainakin yhden järjestävän seuran tulee hakemis- tai myöntämishetkellä kuulua vähintään seuraluokittelun kakkosliigaan.

## Sarjat ja matkat

Joka matkalla kilpaillaan sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa, jossa lasketaan seuran kolmen parhaan juoksijan sijoitukset. 10 kilometrin kilpailun joukkuekilpailu on yhteinen miehille ja naisille, niin että joukkueessa täytyy olla vähintään yksi juoksija molemmista sarjoista.

* Miehet: 10 km ja 4 km 
* Naiset: 10 km ja 4 km 
* 19-vuotiaat miehet: 4 km
* 19-vuotiaat naiset: 4 km
* 17-vuotiaat miehet: 4 km
* 17-vuotiaat naiset: 4 km
* 15-vuotiaat pojat: 4 km
* 15-vuotiaat tytöt: 4 km

Vuoteen 2019 asti naisilla oli vain yksi kilpailumatka (vuodesta 1972 lähtien 5 km tai 6 km) ja miesten lyhyt matka oli 5 km tai 6 km vuosina 1946–1991 ja vuodesta 1992 lähtien 4 km ja miesten pitkä matka oli 15 km vuosina 1973–1991 ja 12 km vuodesta 1992 lähtien. Vuodesta 2020 lähtien kilpailumatkoina on sekä miehissä että naisissa 4 km ja 10 km.

## Paikkakunnat

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut on juostu vuosittain ainakin vuodesta 1913 (paitsi sotavuosina 1918 ja 1942). Vuosina 1954, 1962, 1963, 1965 ja 1966 juostiin kahdet kilpailut vuodessa, keväällä ja syksyllä. Syysmaastot on merkitty asteriskilla (*) luetteloon.

## Katso myös
* Luettelo maastojuoksun Suomen-mestareista

## Lähteet
* Luettelo maastojuoksun Suomen-mestareista

### Viitteet
María Alfonsa Rosso

**Maria Alfonsa Rosso** on espanjalainen näyttelijä. Hän on muun muassa näytellyt *[[Serranon perhe]]* -televisiosarjassa Dona Adela Fernandezia, eli Lourditas Salgado nimisen hahmon äitinä.

## Aiheesta muualla
*
Olkkolan kartano

**Olkkolan kartano** on Savitaipaleella sijaitseva kartano. Kartanon nykyinen päärakennus on vuodelta 1906. Rakennus on suojeltu rakennussuojelulailla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Jurvanen, Pertti: Savitaipaleen Olkkolan Hovi 1688–2000. Kotka 2000.
Abdel Gadir Salim

**Abdel Gadir Salim** (; 1946 – 16. joulukuuta 2025) oli sudanilainen muusikko. Hän esiintyi myös länsimaissa, ja hänen levytyksiään on julkaistu laajasti. Hän yhdisteli musiikissaan arabimaailman ja mustan Afrikan perintöjen vaikutteita.

Abdel Gadir Salim syntyi Dillingissä ja opiskeli musiikkia Khartumissa. Hänen kanssaan kuultiin usein All-Stars-taustayhtyettä, mutta toisinaan hän esiintyi yksinkin itseään ud-nimisellä luutulla säestäen. Hän teki myös yhteistyötä entisen lapsisotilaan, nykyisen muusikko Emmanuel Jalin kanssa.

Abdel Gadir Salim työskenteli muusikonuransa ohella koulun johdossa Tšadissa.

## Lähteet
Pippuriseitikki

**Pippuriseitikki** (*Thaxterogaster causticus*, syn. *Cortinarius causticus*) on okranvärinen seitikkilaji. Seitikki viihtyy sekä lehti- että havumetsissä. Maku on mieto, jalka ja heltat okran- tai sitruunankeltaisia. Seitikki on Keski-Euroopassa yleinen. Laji kasvaa myös Suomessa.

## Lähteet
Isis Gee

**Isis Gee** (s. 11. lokakuuta 1972 Seattle, Yhdysvallat, oikealta nimeltään **Tamara Diane Gołębiowska**) on puolalaisamerikkalainen laulaja. Hän edusti Puolaa vuoden 2008 euroviisuissa kappaleella *[[For Life]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Isis Geen viralliset verkkosivut
Emily Van Evera

**Emily Van Evera** on yhdysvaltalainen sopraano. Hän on saavuttanut mainetta erityisesti varhaisemman tuotannon, renessanssi- ja barokkimusiikin tulkitsijana.

Minnesotassa syntynyt, myöhemmin Englantiin muuttanut Van Evera on konsertoinut ahkerasti niin Euroopassa kuin Pohjois-Amerikassakin.

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut 
* Bach-cantatas.com: Emily van Evera
Valjulimaseitikki

**Valjulimaseitikki** (*Cortinarius mucifluus*) on limalakkinen, keltainen seitikkilaji. Heltat ovat ruskeat, ja muuttuvat myöhemmin ruosteenvärisiksi. Jalka on vaalea. Seitikki kasvaa karuissa mäntymetsissä sekä myös kuusen seurassa. Seitikki on melko yleinen koko maassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Roger's Mushrooms
Nummilimaseitikki

**Nummilimaseitikki** (*Cortinarius mucosus*) on punertavanruskea ja limalakkinen seitikkilaji. Heltat ovat valkeat ja muuttuvat sienen vanhetessa kanelinvärisiksi. Jalka on valkoinen. Sieni viihtyy kuivissa männiköissä, mutta esiintyy myös tunturiseudulla. Nummilimaseitikki on yleinen koko Suomessa.

## Lähteet
Keltalimaseitikki

**Keltalimaseitikki** (*Cortinarius delibutus*) on kellertävä, suippolakkinen ja tahmea seitikkilaji. Se kasvaa kaikenlaisissa metsissä kohtalaisen yleisenä koko Suomessa. Jalka on pitkä ja valkoinen, ja siinä on keltaisia limalaikkuja. Sieni maistuu miedolta, mutta ruokasieni se ei kuitenkaan ole.

## Lähteet

 

## Aiheesta muualla
* Cortinarius delibutus, keltalimaseitikki @ Natural Fungi in Finland
Valeseitikki

**Valeseitikki** (*Leucocortinarius bulbiger*, aikaisemmin "valkoseitikki") on valeseitikkeihin kuuluva sukunsa ainoa sienilaji. Se on väriltään punertavanruskea. Lakki on 4–12 senttimetriä leveä, aluksi puolipallomainen ja myöhemmin laakeneva. Lakin reunat ovat sisäänkiertyneitä. Malto on valkoista. Heltat ovat melko tiheät ja kermanväriset. Itiöpöly on valkoista. Sienen jalka on valkoinen ja 4–10 senttimetriä pitkä. Jalan tyvessä on selvästi erottuva mukula. Sienen haju ja maku on mieto, mutta se ei ole ruokasieni. Valeseitikki kasvaa melko yleisenä Etelä- ja Keski-Suomen ravinteikkaissa havu- ja sekametsissä. Sieni on kalkinsuosija, ja sen kasvuaika on elokuusta lokakuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi. Vuonna 2024 julkaistun tutkimuksen perusteella valeseitikki kuuluu Amanitaceae-heimoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Valeseitikki (''Leucocortinarius bulbiger'')
Caron Barnes

**Caron Wuotila** (o.s. **Barnes**, ent. **Barnes-Berg**, s. 1961 Bolton,  Yhdistynyt kuningaskunta) on suomenbrittiläinen näyttelijä, laulaja ja malli

Barnes varttui kuusilapsisessa yksinhuoltajaperheessä Boltonin tekstiiliteollisuuskaupungissa Suur-Manchesterin alueella, jossa äiti toimi kotiompelijana. Hänen isovanhempansa olivat tulleet Englantiin 1950-luvulla Jamaikalta. 

Barnes muutti Suomeen 1980-luvun alussa ja alkoi työskennellä Helsingin Hotelli Vaakunan ylimmän kerroksen Sky Barissa DJ:nä ja laulajana.

Barnes on esiintynyt suomalaisissa elokuvissa *[[Tupla-Uuno]]* ja *[[Vääpeli Körmy – taisteluni]].* Vuonna 1993 hän esiintyi televisiossa *[[Kivikasvot|Kivikasvot Show’ssa]]*. Hän on ollut mukana myös musikaalituotannoissa, joita ovat Tampereen Teatterin *[[Rent (musikaali)|Rent]]* (1998) sekä Helsingin Kaupunginteatterin *Stand By Me* (2003) ja *[[Hairspray (musikaali)|Hairspray]]* (2005).

Caron Barnes on julkaissut kaksi albumia. Ensimmäinen niistä, *[[Caron (albumi)|Caron]]* (1986), syntyi Tukholmassa etupäässä ruotsalaisvoimin, toinen albumi *[[You’ll Always Have a Friend]]* (1992) Lontoossa tuottajanaan britannianintialainen Biddu, jonka *[[New Musical Express]]* -lehti nimesi 20 vuotta myöhemmin maailman kaikkien aikojen 50 tärkeimmän äänilevytuottajan joukkoon.

## Yksityiselämä

Barnesilla on kaksi vuosituhannen vaihteen tienoilla syntynyttä poikaa aiemmasta avioliitostaan Claës-Eric Bergin kanssa. Hänen nykyinen aviomiehensä on Petri Wuotila.

## Diskografia
### Albumit
* *[[Caron (albumi)|Caron]]* (Megafon, 1986)
* *[[You’ll Always Have a Friend]]* (Epic Records, 1992)

## Lähteet
Monivyöseitikki

**Monivyöseitikki** (*Phlegmacium triumphans*, syn. *Cortinarius triumphans*, aikaisemmin "monivöinen seitikki") on kellanruskea, tahmainen seitikkilaji, jonka jalassa erottuu suojuksen jätteitä. Sieni on koivun seuralainen, ja kasvaa lehtimetsissä, lehdoissa ja metsänreunoilla. Sieni on hyvä ruokasieni, mutta sitä on varottava sekoittamasta myrkyllisiin seitikkilajeihin, kuten suippumyrkkyseitikkiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: monivyöseitikki (''Cortinarius triumphans'')
* Luontoportti: Monivyöseitikki ''Cortinarius triumphans''
* Luonnossa.org: Monivyöseitikki (''Cortinarius triumhans'') 
* Cortinarius triumphans, monivyöseitikki @ Natural Fungi in Finland
Myrkkyherkkusieni

**Myrkkyherkkusieni** (*Agaricus xanthodermus*) on herkkusieniin kuuluva myrkyllinen, valkoinen herkkusienilaji. Sen tunnistaa parhaiten koskettamalla, kosketuskohdat kellertyvät. Sieni myös haisee musteelta, varsinkin kiehautettaessa. Sillä on jalassaan paksu rengas.
Heltat ovat ensin punertavat, sienen vanhetessa mustat. Jalka on valkoinen. Myrkkyherkkusieni on myrkyllinen, se aiheuttaa pahoivointia ja voimakkaita vatsanväänteitä. Sieni kasvaa kalkkipitoisella maalla. Ei ole varmaa esiintyykö sientä ollenkaan Suomessa.

Myrkkyherkkusienen erottaa syömäkelpoisista herkkusienistä myös maun avulla. Siinä missä ruoaksi kelpaavien herkkusienten maku on mieto, myrkkyherkkusienen maku on hyvin epämiellyttävä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Medicinal Mushrooms: Agaricus xanthodermus
Salolimaseitikki

**Salolimaseitikki** (*Cortinarius stillatitius*) on tumman- tai oliivinruskea limaseitikkilaji, jonka lakki on nimensä mukaisesti hyvin tahmea. Sieni kasvaa sekä kuusikoissa että lehtimetsissä. Lähin laji, johon sieni sekoitetaan usein on kangaslimaseitikki. Jalka on vaaleanviiruinen ja erittäin limainen. Heltat ovat harmaat tai valkoiset. Sieni on yleinen koko Suomessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Valokuva Stridvall
Ryppylimaseitikki

**Ryppylimaseitikki** (*Cortinarius livido-ochraceus*, aikaisemmin "ryppyinen limaseitikki") on tahmalakkinen, tummanruskealakkinen limaseitikki. Sen lakki vaalenee reunoja kohti, ja siinä on joskus myös violettia. Jalka on vaalea tai violetti ja hyvin limainen. Sieni kasvaa pyökkimetsissä harvinaisena Etelä-Suomen lehdoissa. Lähisukulainen on kangaslimaseitikki, joka on paljon yleisempi.

## Lähteet
Valkovillaseitikki

**Valkovillaseitikki** (*Cortinarius laniger*) on seka- ja havumetsissä kasvava seitikkilaji. Se muistuttaa syötävää kehnäsientä. Seitikki ei liene myrkyllinen, mutta ruokasieneksi siitä ei ole.

## Kuvia

Tiedosto:Cortinarius laniger (15125696158).jpg
Tiedosto:Cortinarius laniger (31647587194).jpg
Tiedosto:Hairy Cort.jpg
Tiedosto:Cortinarius laniger (15125538070).jpg
Tiedosto:Cortinarius laniger (15125557840).jpg


## Lähteet
* Suomen seitikit luetteloituna 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* ''Cortinarius laniger'', valkovillaseitikki @ Natural Fungi in Finland Kuvia. 
* Vanha Laji.fi Valkovillaseitikki — Cortinarius laniger Fr.
Seinälukki

**Seinälukki** (*Phalangium opilio*) on lukkien lahkoon kuuluva hämähäkkieläin.

Seinälukin tunnistaa helposti huomattavan pitkistä ja ohuista jaloistaan, jotka se voi uhattuna katkaista kiemurteleviksi katseenvangitsijoiksi hämäämään vihollista. Toista raajaparia lukit käyttävät tuntosarvinaan. Niiden tyvelle johtavat myös pahanhajuista eritettä tuottavien rauhasten tiehyet. Lukkien ruumis muistuttaa tulitikun nuppia, vaikka koostuukin tiukasti toisiinsa liittyneistä etu- ja takapäästä. Yksi pistesilmäpari sijoittuu eturuumiin keskelle nousevaan ”näkötorniin”. Muuten seinälukki muistuttaa elintapojensa ja rakenteensa yleispiirteiltään hämähäkkejä, vaikka yksityiskohdat poikkeavatkin monilta osin.

Seinälukkiin viitataan englanniksi usein nimellä ”*daddy longlegs*” – samaa lempinimeä käytetään myös vaaksiaisista ja vaaksiaishämähäkistä. Oikeampi englanninkielinen nimi lukeille on kuitenkin ’*harvestman*’. Seinälukilla, kuten muillakaan lukeilla, ei ole lainkaan myrkkyä toisin kuin hämähäkeillä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Seinälukki (''Phalangium opilio'')
*ITIS: Phalangium opilio 
*Cornell University: Phalangium opilio 
*Pherobase: Semiochemicals of Phalangium opilio, the Daddy longlegs
Somalian siirtymäkauden hallitus

**Somalian siirtymäkauden hallitus** eli ** Transitional Federal Government (TFG)**  () oli Somalian kansainvälisesti tunnustettu hallitus. Se perustettiin siirtymäkauden hallinnon toimielimenä (TFI) siten kuin asia määriteltiin siirtymäkauden sopimuksessa (TFC) jonka siirtymäkauden parlamentti (TFP) hyväksyi marraskuussa 2004. Siirtymäkauden hallitus toimi vuoteen 2012.

TFG oli hallinnon virallinen toimeenpanoelin, ja TFP oli lainsäädäntöelin. Hallitus oli vastuussa maan presidentille pääministerinsä kautta. 

Hallinnon eri osa-alueet kuten puolustusministeriö, kuuluivat kyseisen ministeriön salkkuun.

## Ministerit
Hallitukseen kuului aluksi 42 ministeriä, mutta vuonna 2006 käydyn kiistan jälkeen se supistui 31 ministerin suuruiseksi.

## Historia
Siirtymäkauden hallituksen (TFG) historia oli myrskyisä. Se oli yritys palauttaa toimivat valtioelimet Somaliaan vuonna 1991 tapahtuneen Siad Barren hallinnon romahtamisen ja Somalian sisällissodan jälkeen. Maata ehtivät toistakymmentä vuotta hallita heimot ja sotaherrat.

Ensimmäinen Somalian parlamentti sitten vuoden 1991 valittiin elokuussa 2012.

## Aiheesta muualla
* Somalian valtion virallinen sivusto, TFG:n virallinen sivusto website)

## Katso myös
*Luettelo Somalian pääministereistä

## Lähteet
Eva Wagner-Pasquier

**Eva Wagner-Pasquier** (s. 14. huhtikuuta 1945 Bayreuth, Saksa) on saksalainen teatteriohjaaja. Hänen isänsä Wolfgang Wagner oli oopperaohjaaja, Bayreuthin musiikkijuhlien johtaja. 

## Taustaa
Eva Wagner syntyi Bayreuthissa 1945 samana päivänä kun  kenraali George S. Pattonin  3. armeijan 11. panssaroitu divisioona saavutti kaupungin. Eva on Wolfgang Wagnerin vanhin lapsi tämän ensimmäisestä avioliitosta Ellen Drexelin kanssa. Nykyisin Eva on naimisissa elokuvatuottaja  Yves Pasquier'n kanssa, ja pariskunnalla on yhteinen lapsi, Antoine Amadeus Pasquier (s. 1982).

Wieland Wagnerin kuoltua v. 1966 Eva Wagner tuli avustajaksi Bayreuthin musiikkijuhlille. Hän oli mukana mm. Patrice Chéreaun satavuotisjuhla-Sormus-sarjan miehityksen ja ohjauksen suunnittelussa v. 1976. Samana vuonna kuitenkin isän ja tyttären välit kiristyivät Wolfgangin erottua vaimostaan. Eva Wagner lähti juhlilta ja aloitti oman uransa ooppera-, teatteri- ja elokuvamaailmassa.

Vuonna 2001 Richard Wagnerin säätiö valitsi Eva Wagner-Pasquier'n Bayreuthin musiikkijuhlien johtajaksi äänin 22-2. Wolfgang Wagnerin ja Evan välille ei silloin syntynyt luottamusta ja Eva luopui johtajuudesta. 

Richard Wagnerin säätiö valitsi äänin 22–0 kokouksessaan 1. syyskuuta 2008 Katharina Wagnerin ja hänen sisarpuolensa Eva Wagner-Pasquier'n Bayreuthin musiikkijuhlien johtajaksi.  

## Tunnustukset
* 2010 Der Berliner Bär -kulttuuripalkinto (Bulevardilehti B.Z:n vuosittainen kulttuuripalkinto)

## Ura
* 1966–1976 avustajana Bayreuthin musiikkijuhlilla.
* ura jatkui Wienin valtionoopperassa August Everdingin ja Otto Schenkin avustajana
* Unitel Filmin johtajana hän valvoi yli 30 oopperan ja konsertin produktioita vuoteen 1984 asti. 
* vuodesta 1984 Eva Wagner-Pasquier oli johtajana Royal Opera Housessa eli Covent Gardenissa Lontoossa. 
* 1987 hänet nimitettiin Pariisin Opéra Bastillen johtoon ohjelmistosta vastaamaan
* tämän jälkeen 1987 ja tällä hetkellä hän on taiteellisena neuvonantajana Aix-en-Provencen musiikkijuhlilla sekä Euroopan Musiikkiakatemiassa  
* lisäksi neuvonantajana myös Madridin Teatro Realissa, Metropolitan Opera Housessa New Yorkissa, Houston Grand Operassa sekä Théâtre du Châtelet'ssa Pariisissa.

## Aiheesta muualla
* Bayreuthin musiikkijuhlat
* Wagnerien sukupuu
Kesäpiennarsieni

**Kesäpiennarsieni** (*Agrocybe praecox*, aikaisemmin "valkoinen piennarsieni") on tienvarsilla ja pensaikoissa loppukeväisin ja kesäisin kasvava piennarsieniin kuuluva keltainen tai vaalea sienilaji. Sen lakki on 3–7 senttimetriä leveä. Jalka on kermanvalkoinen, ja siinä on rengas. Pituudeltaan jalka on 4–8 senttimetriä. Heltat ovat vaaleat ja sienen vanhetessa ruskettuvat. Itiöpöly on ruskeaa. Sieni on miedon makuinen ja jauhontuoksuinen. Sieni on syötävä, mutta sitä ei suositella ruokasieneksi. Laji on yleinen koko Suomessa, ja sen on luokiteltu elinvoimaiseksi. Kesäpiennarsientä tavataan tienvarsien ja pensaikoiden lisäksi komposteissa, risukasoissa, pihoilla ja puutarhoissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Kesäpiennarsieni (''Agrocybe praecox'')
* Sepon sieniopas: Kesäpiennarsieni
* Suomen Luonto: Kesän kynnyksellä – kesäpiennarsieni
SSBL Salibandy

**SSBL Salibandy Oy** on Suomen Salibandyliiton omistama myynnistä ja markkinoinnista vastaava osakeyhtiö, joka aloitti toimintansa vuoden 1999 alusta. Yhtiö vastaa maajoukkueiden toiminnasta, sekä miesten että naisten Salibandyliigojen, miesten Divarin, Suomen Cupin ja Super Cupin järjestämisestä. Myös maajoukkueiden ja kansallisten pääsarjojen yhteistyö- ja markkinointioikeudet ovat SSBL Salibandy Oy:llä. Osakeyhtiön toimitusjohtajana toimii Kimmo Nurminen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* SSBL Salibandy Oy:n virallinen verkkosivusto
Mauritanian ouguiya

**Ouguiya** on afrikkalaisen Mauritanian valtion rahayksikkö. Se jakautuu viiteen khoumsiin. Rahayksikön ISO 4217 -koodi on MRU.

Ouguiya on Madagaskarin ariaryn ohella ainoa valuutta maailmassa, joka ei perustu desimaalijärjestelmään.

Mauritania kuului itsenäistymisensä jälkeen Länsi-Afrikan rahaliittoon ja sen rahayksikkönä toimi CFA-frangi. Vuonna 1973 otettiin käyttöön oma rahayksikkö, Mauritanian keskuspankin liikkeelle laskema ouguiya. Kymmenen ouguiyaa vastasi aluksi yhtä Ranskan frangia, mutta rahayksikön arvo on myöhemmin jatkuvasti laskenut. Vuonna 2020 se vastasi 0,022 euroa. 

Vuonna 1973 otettiin käyttöön 1 khoumsin ja 1, 5, 10 ja 20 ouguiyan kolikot sekä 100, 200 ja 1&nbsp;000 ouguiyan setelit. Vuosina 1974 julkaistiin uudet 100 ja 200 ja vuosina 1979 ja 1999 500 ja 1&nbsp;000 ouguiyan setelit. Setelikanta uusittiin kokonaan vuosina 2004–2005, jolloin otettiin käyttöön myös 2&nbsp;000 ouguiyan seteli. Vuonna 2009 laskettiin liikkeelle 5&nbsp;000 ouguiyan seteli ja kokonaan uusi setelisarja julkaistiin vuonna 2011. Lisäksi on lyöty Mauritanian 15-vuotista itsenäisyyttä juhlistanut 500 ouguiyan kultaraha vuonna 1975.

## Lähteet
Timo Laaksonen

**Timo Kalevi Laaksonen** (24. maaliskuuta 1945 Pori – 28. heinäkuuta 2008 Pori) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SKDL:n ja vasemmistoliiton kansanedustajana vuosina 1983–1999.

## Elämä ja ura
Laaksonen työskenteli Outokumpu Oy:n Porin kuparitehtaalla prosessi- ja korjausmiehenä 1966–1975 ja oli tehtaan pääluottamusmies 1976–1983. Hänet valittiin eduskuntaan vuonna 1983. Presidentin valitsijamiehenä Laakosnen oli 1978 ja 1988. Hän oli myös Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1977–2008. 

Laaksonen oli SKP:n keskuskomitean ja poliittisen toimikunnan jäsen, ja SKDL:n viimeinen varapuheenjohtaja ennen puolueen lakkauttamista huhtikuussa 1990. Laaksonen oli myös Satakunnan vasemmistoliiton puheenjohtaja. 

Vuodesta 2006 lähtien Laaksonen toimi Eläkeläiset ry:n puheenjohtajana. Laaksonen kuoli syöpään Porin kaupunginsairaalassa heinäkuussa 2008.

## Lähteet
Intuitiopumppu

**Intuitiopumppu** on Daniel Dennettin kehittämä termi, joka tarkoittaa sellaista ajatuskoetta, joka on muotoiltu tuottamaan intuitiivisia vastauksia johonkin ongelmaan.

Dennett käyttää termiä teoksessaan *Tietoisuuden selitys* halventavana ilmaisuna kuvatessaan John Searlen kiinalaisen huoneen ajatuskoetta. Hänen mukaansa ajatuskoe on suunniteltu tuottamaan intuitiivisia mutta vääriä vastauksia muotoilemalla se niin, ettei kaikkia sen huomionarvoisia seuraamuksia voida helposti kuvitella ja ne tapaavat jäädä huomiotta.

Dennett katsoo, että Searlen esittämän ajatuskokeen tapauksessa se intuitiivinen ajatus, ettei pelkkiä symboleja sääntökirjan mukaan käsittelevällä järjestelmällä (kuten henkilö) ole ymmärrystä symbolien suhteen, jättää huomiotta sellaiset seikat kuten muisti ja mieleenpalauttaminen, tunteet, yleistieto sekä rationaalisuus, jotka ajatuskokeessa esiintyvältä järjestelmältä vaadittaisiin, jotta ajatuskoe toimisi. Dennett myöntää, ettei Searle kiellä tällaisia kykyjä kyseessä olevalta järjestelmältä, mutta katsoo, ettei tämä myöskään rohkaise asian käsittelyyn. Dennettin mukaan kiinalaisen huoneen tapauksessa meidän on kuitenkin suorastaan pakko kuvitella, että kyseisen kaltaisella järjestelmällä olisi mainitut kyvyt &mdash; ja jos teemme näin, ei olekaan enää itsestään selvää, etteikö järjestelmällä olisi ymmärrystä.

Dennettin tarkoittamille ajatuskokeille on hänen mukaansa tyypillistä, että ne ovat täynnä aukkoja, mutta eloisia ja helppoja muistaa; niissä ei ole tärkeää johtopäätös, vaan hyvä tarina. Eräinä muina esimerkkeinä hän mainitsee Platonin luolavertauksen ja René Descartesin pahan demonin.

Dennett on käyttänyt termiä myös myönteisessä merkityksessä kuvaamaan ajatuskoetta, joka helpottaa monimutkaisten asioiden ymmärtämistä tai niitä koskevaa päättelyä valjastamalla intuition apuun.

## Lähteet
Night Passage

**Night Passage** on fuusiojazz-yhtye Weather Reportin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1980. Albumi on tyylillisesti jonkinlainen käännös kohti yhtyeen alkupään levyjä, joissa improvisoidut kappalerakenteet muodostavat sävellysten perustan.

## Kappaleet

#"Night Passage" (Zawinul)– 6:33 
#"Dream Clock" (Zawinul)– 6:29 
#"Port Of Entry" (Shorter)– 5:10 
#"Forlorn" (Zawinul)– 3:53 
#"Rockin' In Rhythm" (Carney, Ellington, Mills)– 3:03 
#"Fast City" (Zawinul)– 6:21 
#"Three Views Of A Secret" (Pastorius)– 5:55 
#"Madagascar" (Zawinul) live in Osaka, Japan – 10:57 

## Kokoonpano

* Joe Zawinul &ndash; syntetisaattori
* Wayne Shorter &ndash; saksofonit
* Jaco Pastorius &ndash; bassokitara
* Peter Erskine &ndash; rummut
* Robert Thomas Jr. &ndash; rummut, lyömäsoittimet
Pat Musick

**Pat Musick** (s. 1. marraskuuta 1956 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Smurffien-animaatiosarjan myötä. 

Musick on naimisissa Jeffrey Whitmanin kanssa ja heillä on yksi tytär Mae Whitman, joka on näyttelijä. Lisäksi hän tekee äänirooleja animaatioihin äitinsä tavoin.

## Filmografia
### Elokuvat
* Fievel matkalla Amerikkaan (1986)
* Scooby-Doo ja kummituskoulu (1988)
* Rokkaava Judy Jetson (1988)
* Scooby-Doo ja ihmeellinen ihmissusi (1988)
* Batman – Mustan kostajan paluu (1993)
* Peukalo-Liisa (1994)
* An American Tail: The Treasure of Manhattan Island (1998)
*  (2008)
*  (2011)

### Televisiosarjat
* Smurffit (1985–1989)
* Sapeliratsastaja (1987–1988)
* Ankronikka (1987)
* James Bond Junior (1991)
* Varjoankka (1991)
* Batman (1992–1993)
* Duckman (1994–1997)
* The Tick (1995–1996)
* Äly ja Väläys (1997)
* I Am Weasel (1997)
* Tosi viilee haamujengi (1997)
* Teräsmies (1999)
* Johnny Bravo (2001–2002)
* Mikin klubi (2001–2002)
* Batman of the Future (2001)
* All Grown Up (2003, 2007)
* Avatar (2005)
* Paljon melua Maggiesta (2005)
* The Grim Adventures of Billy & Mandy (2005)
*  (2009)
Kristiansandin eläintarha

**Kristiansandin eläintarha** (, myös *Dyreparken*) on yhdistetty eläintarha ja huvipuisto Kristiansandin lähistöllä Norjassa, Agderin läänissä. Se perustettiin vuonna 1964 ja siitä on kehittynyt Norjan toiseksi suosituin matkailukohde Holmenkollenin jälkeen. Vuonna 2007 ympäri vuoden avoinna olevassa puistossa vieraili yli 670&nbsp;000 matkailijaa.

## Historia
Eläintarhan alullepanijana toimi Willy Tjomsaas, joka viiden liikemiehen kanssa perusti yrityksen nimeltä *Kristiansand Dyrepark* 22. huhtikuuta 1964. Jo samana syksynä yritys palkkasi eläintenhoitajan, kiinteistönhoitajan sekä kirvesmiehen. Ensimmäiset vieraat otettiin vastaan epävirallisesti jo helluntaina 1965. Samana vuonna toimintaan tuli mukaan sittemmin pitkäaikaisena johtajana toiminut Edvard Moseid, jonka elämäntyöksi tarhan kehittäminen muodostui. Virallisesti tarha avattiin 25. kesäkuuta 1966, jolloin siellä oli 30 eläinlajia, joista vetonaulana pidettiin karhua. Pääsylippu maksoi tuolloin kolme kruunua aikuisilta ja 1,50 kruunua lapsilta.

1960- ja 1970-luvuilla eläinlajien määrä lisääntyi tasaisen hitaasti ja tarhaan tuli myös myyntikojuja. 1970-luvulla tarha tunnettiin maailman suurimpana kamelien vientipaikkana. Samoihin aikoihin tarhassa syntyivät myös ensimmäiset omat simpanssit, joista tuli sittemmin tärkeä osa sen myöhempää kehitystä. *Julius*-apina syntyi jouluna 1979. Sen vanhemmat eivät pitäneet poikasesta huolta ja apina siirtyi Edvard Moseidin kotihoitoon. Pikkuapinasta tuli maankuulu ja kansa halusi nähdä sen. Juliuksesta tehtiin oma laulu ja kirja ja se teki eläintarhasta tunnetun koko Norjassa. Vuonna 1981 Julius-apinasta tehtiin oma lasten-TV-ohjelma.

Vuonna 1983 eläintarha laajensi toimintaansa vapaa-ajan puiston suuntaan ja sinne alettiin sijoittaa erilaisia leikkilaitteita ja huvipuistomaisia elementtejä. Vuonna 1990 Terje Formoen esittämä Kapteeni Sapelihammas (), josta tuli uusi menestystarina, esiintyi puistossa ensi kertaa. Kapteeni Sapelihammas -näytelmän on nähnyt siitä lähtien jo yli puoli miljoonaa katsojaa. Kardemumma-kylä, joka rakennettiin Thorbjørn Egnerin kirjan *[[Kolme iloista rosvoa]]* pohjalta, avattiin 1991. Sen myötä vierailijamäärät lähes kaksinkertaistuivat ja siitä tuli suurin yksittäinen menestystekijä puiston historiassa.

Huvipuisto meni Oslon pörssiin 1993. Vuonna 1995 Kapteeni Sapelihammas ei esiintynyt puistossa ja yleisömäärät romahtivat. Vuodesta 1996 puolestaan tuli uusi ennätysvuosi ja puistossa vieraili yli puoli miljoonaa kävijää. Kävijämäärät kuitenkin laskivat 1990-luvun loppua kohden, kunnes vuonna 2001 edellinen ennätys jälleen ylitettiin lähes 529&nbsp;000:n kävijän voimin. Ennätysvuosi seurasi toistaan ja vuonna 2003 tarhaan tuli kaksi siperiantiikeriä, jotka saivat tarhassa myös Tinka-nimisen pennun 2003. 600&nbsp;000:n kävijän rajapyykki ylitettiin 2005 ja vuonna 2007 puistossa vieraili jo 670&nbsp;746 kävijää.

Yritys muuttui julkisesta osakeyhtiösta takaisin tavalliseksi osakeyhtiöksi vuonna 2007 Braganza AS:n ostettua kaikki yhtiön osakkeet 2006.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kristiansandin eläintarhan sivusto
Betty ja Barney Hillin abduktio

**Betty ja Barney Hillin abduktiolla** tarkoitetaan tapausta, jossa yhdysvaltalaisten Betty (1919–2004) ja Barney Hillin (1923–1969) väitetään joutuneen harmaiden avaruuden muukalaisten kaappaamiksi automatkallaan 19. syyskuuta 1961. He kertoivat kokeneensa automatkan jälkeen omituisia tuntemuksia, ja Betty Hill sanoi nähneensä tapaukseen viittaavia unia. Tapauksen yksityiskohtia Hillit palauttivat mieleensä vuonna 1964 tohtori Benjamin Smithin hypnotisoimina. Tapauksen tutkijat ovat tosin sanoneet, että Barneyn muistoihin olivat saattaneet vaikuttaa Bettyn hänelle kuvaamat todentuntuiset painajaiset. 

Vaikka väitetyn kohtaamisen tutkijat esittivät maanläheisempiäkin selityksiä, Hilleistä tuli kuuluisuuksia ufoihin uskovien keskuudessa. Heistä on tehty kirja, elokuva ja televisiosarja.

Hillien tapausta on nimitetty myös Zeta Reticuli -tapaukseksi, koska olioiden väitettiin tulleen Zeta Reticulista.

## Lähteet