open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nikolaj Lie Kaas

**Nikolaj Lie Kaas** [li: ko:s] (s. 22. toukokuuta 1973 Rødovre, Tanska) on tanskalainen elokuva- ja teatterinäyttelijä, joka on menestynyt sekä kotimaassaan että ulkomailla.

## Elämäkerta
Nikolaj Lie Kaas syntyi taiteilijaperheeseen: isä Preben Kaas (1930–1981) oli näyttelijä ja äiti Anne Mari Lie Kaas (1945–1989) kirjailija ja näyttelijä. Molemmat vanhemmat tekivät itsemurhan 1980-luvulla. Perheen tragedioista huolimatta Nikolaj pyrki näyttelijänuralle. Jo hänen ensimmäinen roolinsa oli menestys: sivuosa Søren Kragh-Jacobsenin sotaelokuvassa *[[Sankt Petrin pojat]]* (1991) palkittiin sekä Bodil- että Robert-palkinnolla. Seuraava elokuvarooli oli Carl Nielsenin elämäkertaelokuvassa *[[Min fynske barndom]]* (1994).

Lie Kaas opiskeli Valtion teatterikoulussa vuosina 1994–1998. Valmistumisensa jälkeen hän oli mukana Dogma-elokuvissa *[[Idiootit]]* (1998), *[[Et rigtigt menneske]]* (2001) ja *[[Rakastan sinua ikuisesti]]* (2002). Varhaisiin menestyselokuviin kuuluivat myös komediat *[[I Kina spiser de hunde]]* (1999) ja *[[Vilkkuvat valot]]* (2000). Kuninkaallisessa teatterissa Lie Kaas esiintyi *[[Peer Gynt]]in* pääroolissa vuonna 2001 ja *[[Ivanhoe]]n* pääroolissa 2003.

Kansainvälistä menestystä Lie Kaas saavutti Susanne Bierin elokuvissa *Rakastan sinua ikuisesti* ja *[[Veljekset (vuoden 2004 elokuva)|Veljekset]]* (2004). Hänen englanninkielisiin rooleihinsa kuuluvat sivuosat elokuvissa *[[The Half Life of Timofey Berezin]]* (2006) ja *[[Enkelit ja demonit]]* (2009), ja ulkomaisista tuotannoista voidaan mainita myös norjalainen televisioelokuva *[[Varg Veum: Kirjoitus seinässä]]* (2010). Dirch Passerin elämäkertaelokuva *[[Dirch – hauska mies]]* (2011) toi hänelle sekä Bodil- että Robert-palkinnon. Robert-palkinnon hän sai myös pääosastaan televisiosarjassa *[[Rikos (televisiosarja)|Rikos]]* vuonna 2013. Hän on esiintynyt myös televisiosarjoissa *[[Petos (televisiosarja)|Petos]]* ja *Britannia*.

Lie Kaas on tehnyt myös tanskankielisiä äänirooleja animaatioelokuviin, kuten *[[Karhuveljeni Koda]]* ja *[[Rottatouille]]*.

Vuonna 2013 Lie Kaas esitti ensimmäisen kerran Carl Mørckiä, Jussi Adler-Olsenin luomaa poliisihahmoa, rikoselokuvassa *[[Vanki (vuoden 2013 elokuva)|Vanki]]* (*Kvinden i buret*). Hänet nähdään ainakin *Osasto Q* -sarjan neljässä ensimmäisessä elokuvassa.

Lie Kaas avioitui vuonna 2008 Anne Langkilden kanssa, ja heillä on kaksi lasta. Nikolaj Lie Kaasin vanhempi velipuoli Jeppe Kaas on säveltäjä ja näyttelijä.
Severi Parko

**Severi Raimo Kalervo Parko** (11. tammikuuta 1932 Somero – 30. toukokuuta 2014 Helsinki) oli Taideteollisen korkeakoulun professori, taidekriitikko ja tietokirjailija. Severi Parko muistetaan erityisesti luennoitsijana ja puhujana.

Severi Parko opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa 1951–1954. Hän toimi taidekriitikkona ja vapaana toimittajana Suomen Sosiaalidemokraatissa 1961–1964. Hän toimi ensin Taideteollisen oppilaitoksen, myöhemmin Taideteollisen korkeakoulun tuntiopettajana 1962–1973, vt. professorina 1973–1976 ja vakinaisena professorina vuoteen 1995. Vaikuttavia olivat varsinkin Parkon muoto-opin luennot, joissa hän käsitteli havainnollisesti aate-, kulttuuri-, taide- ja taideteollisuuden historiaa.

Severi Parko toimi useissa taideteollisuuden, muotoilun ja alan koulutuksen luottamus- ja asiantuntijatehtävissä. Hän toimi valtion taideteollisen toimikunnan varapuheenjohtajana 1968–1970 ja jäsenenä 1971–1973 sekä 1980–1985. Parko jäi eläkkeelle vuonna 1994. 

Kirjallisen tuotantonsa Severi Parko aloitti vuonna 1984 julkaistulla kirjalla *Savikuoppa ja kulissi*. Hänen kirjansa pohjautuvat muistelmiin, esseisiin ja laajapohjaiseen tietoon. *Kunniaistuin ja muita aiheita* (1994) sisältää muistelmia ihmisistä ja taideteoksista, sekä näiden yhteyksistä. Esipuheessaan Severi Parko sanoo tehneensä tämän teoksen akateemisen jäähyväisluennon sijasta. *Leimasimen jäljessä* (2002) hän valottaa niin Ateneumin kuin oman sukunsa historiaa. *Elävä malli – muisteluksia, selityksiä ja kuvatekstejä* (2008) kertoo siitä, miten Severi Parkosta tuli opettaja.

Severi Parko palkittiin Taideteollisen korkeakoulun kunniajäsenyydellä vuonna 2002.

Hänen puolisonsa oli vuodesta 1956 sisustusarkkitehti Marja-Liisa Annikki Hurme. Severi Parkon veli on opettaja ja muusikko Tommi Parko. Severi Parkon äidin isoisä oli Lennart Forstén.

## Julkaisut
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
Mäntynakkeli

**Mäntynakkeli** (*Sitta pygmaea*) on nakkelien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Mäntynakkelia tavataan Kanadan lounaisosissa, Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Lajin populaatio on hyvin suuri ja runsastuva, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Itala Film

**Itala Film** oli Torinossa vuosina 1905–1919 toiminut italialainen elokuvien tuotantoyhtiö

Yhtiön perustivat Carlo Rossi ja William Remmert vuonna 1905 nimellä *Carlo Rossi & C*. Vuonna 1907 sen toimintaan tuli mukaan Giovanni Pastrone. Rossi lähti vuonna 1908 Roomaan Cinesille ja yhtiö sai nimen *Itala Film*.

Yhtiön johtajana, tuottajana ja teknikkona toimineen Pastronen johdolla Itala Filmistä muodostui yksi maan johtavista tuotantoyhtiöistä. Sen suurimpia menestyksiä olivat André Deedin Cretinetti-komediat, Pastronen ohjaama *[[Troijan hävitys]]* (1911), Pastronen spektaakkelielokuva *[[Cabiria]]* (1914), Bartolomeo Paganon Maciste-elokuvat sekä erikoistehostemies Segundo de Chomónin animaatio *[[Momi näkee unta sodasta]]* (1917).

Vuoteen 1918 mennessä yhtiö oli joutunut taloudellisiin vaikeuksiin ja Italian elokuvateollisuuden kriisiytyessä se yhdistettiin epäonniseen Unione Cinematografica Italianaan. Vuonna 1927 Itala Filmin Torinon studio siirtyi Stefano Pittalugan omistukseen.

## Elokuvia
* *[[Lehman on niin kaunis]]*, 1909
* *[[Cretinetti ja ahneuden palkka]]*, 1910 
* *[[Troijan hävitys]]*, 1911
* *[[Isä (vuoden 1912 elokuva)|Isä]]*, 1912
* *[[Tiikeri ihmishahmossa]]*, 1913
* *[[Maciste (elokuva)|Maciste]]*, 1915
* *[[La paura degli aeromobili nemici]]*, 1916
* *[[Tigre reale]]*, 1916
* *[[Momi näkee unta sodasta]]*, 1917
* *[[Gemma di Sant’Eremo]]*, 1918
* *[[La moglie di Claudio]]*, 1918
* *[[Il padrone delle ferriere]]*, 1919

## Lähteet
Remix (yhtye)

**Remix** on porilainen, pääosin viihdemusiikkia soittava yhtye. Alkuvuodesta 2008 toimintansa aloittaneeseen yhtyeeseen kuuluvat laulaja Joni Hiljanen, rumpali Juha Jokinen, kitaristi Janne Lintula, kosketinsoittaja Olli "opa" Rindell  sekä basisti Jussi Kangas. Yhtyeessä on soittanut myös basisti Jyrki "Jyce" Vanhatalo, joka jätti yhtyeen tammikuussa 2010. Laulaja Juha Lamminen jätti yhtyeen helmikuussa 2015. Hänen seuraajansa Kristian Huovinen luopui pestistään alkuvuodesta 2017. Hänen jälkeensä laulajana toimi vuoteen 2024 asti Jouni Herranen. Yhtyeen basisti Teemu Ruokoski kuoli marraskuussa 2022 keikkamatkalla.. Uudeksi basistiksi valittiin Antti Kalliokoski, joka lopetti vuonna 2024. Alkuperäinen kosketinsoittaja Jyri Kallio jäi pois yhtyeestä vuoden 2025 alussa. Yhtye esitti vuoteen 2012 asti lähinnä toisten artistien kappaleita, kunnes he lopulta julkaisivat ensimmäisen itse tekemänsä kappaleen Porin Ässille.

Yhtyeen ensimmäinen single "Isomäen Legenda" julkaistiin digitaalisesti ladattavana helmikuussa 2014. Myöhemmin saman vuoden toukokuussa yhtye julkaisi toisen, kultaa myyneen singlen nimeltään "Sinut tahtoisin luokseni", jolla vierailee yhtyeen lisäksi laulaja Martina Aitolehti. Keväällä 2012 Remix osallistui *Bilebändi 2012*-kilpailuun, jossa se pääsi semifinaaliin saakka. 

Vuonna 2015 Remix julkaisi Tehosekoitin-yhtyeen kappaleesta "Hetken tie on kevyt" singlen , jolla vierailee laulajina Janne Hurme ja Heidi Mäensivu. 

Vuonna 2016 julkaistu kappale "Vapauteen" on käännös Nenan 1980-luvun hitistä Irgendwie, irgendwo, irgendwann. Kappaleessa esiintyi vierailijana mentalisti Noora Karma, ja sen suomenkieliset sanat on tehnyt Sana Mustonen.

Vuonna 2017 Remix sai viralliset käännösluvat Alan Walkerin kappaleeseen "Faded". Suomeksi kappaleen nimi on "Kylmää". Vierailijana on porilainen Sara (Sara Lindroos). Suomenkielisen tekstin kappaleeseen kirjoitti Sana Mustonen.

7. heinäkuuta 2017 Remix julkaisi itse tekemänsä singlen "Kävelen sun yli", jonka sävelsi ja sanoitti Jouni Herranen, ja sen solistivieraana on Tauski. 

Vuonna 2018 Aki Manninen pyysi Remixiä tekemään hänen kanssaan "Hiljainen Huone" -kappaleen, joka kertoo Mannisen isoisän kuolemasta.   

Keväällä 2019 Remix julkaisi kappaleen "Pysyvää", jonka sävelsi ja sanoitti yhtyeen kosketinsoittaja Jyri Kallio. Kappale pysyi Spotify :n Suomen viral50 -listalla usean viikon ajan, parhaimmillaan sijalla 14. 

Vuoden 2020 kesäkuussa yhtyeeltä ilmestyi kappale "Selvästi häiriintyneet", jonka teki yhtyeen solisti Jouni Herrasen. Saman vuoden syyskuussa ilmestyi "Vartijat" -niminen kappale, jonka sävelsi ja sanoitti yhtyeen basisti Teemu Ruokoski.

## Diskografia

**Singlet**

* *[[Isomäen legenda]]* (2012)
* *[[Sinut tahtoisin luokseni]]* (2014)
* Hetken tie on kevyt (2015)
* Vapauteen (2016)
* Kylmää (2017)
* Kävelen sun yli (2017)
* Hiljainen Huone (2018)
* Pysyvää (2019)
* Selvästi häiriintyneet (2020)
* Vartijat (2020)
* Mihin tahansa se vie (2021)
* Kauanko suru kestää (2021)
* Varjoton (2022)
* Hyväuskoinen (2023)
* Me olimme tuuli (2023)
* Elät vaan (2024)

## Lähteet
Clas Fredrik Hornstedt

**Clas Fredrik Hornstedt** (12. helmikuuta 1758 Linköping – toukokuussa 1809 Helsinki) oli ruotsalainen lääkäri ja luonnontutkija.

Hornstedt pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1777. Hän teki luonnontieteellisiä tutkimusmatkoja eri puolille Ruotsia ja Suomea. Vuosina 1783–1785 Hornstedt teki pitkän tutkimusmatkan Azoreille, Etelä-Afrikkaan ja Jaavalle. Hornstedt väitteli lääketieteen tohtoriksi Greifswaldin yliopistossa 1786, väitöskirjan nimi oli *Fructus Javæ esculentæ eorumque usus cum diæteticus tum medicus* ja se käsitteli Jaavan saarelta löytyviä syömäkelpoisia hedelmiä.

Hornstedt valittiin 1787 Drottningholmin linnan luonnontieteellisen kabinetin intendentiksi ja Linköpingin lukion luonnonhistorian lehtoriksi. Kustaa III:n sodan aikana 1788–1890 Hornstedt toimi Ruotsin laivastossa lääkärinä. Vuonna 1796 hänestä tuli Suomenlinnaan sijoitetun laivastoeskaderin lääkäri (*amiralitetsmedicus*). Suomen sodan aikana Viaporin antautuessa keväällä 1808 Hornstedt joutui venäläisten sotavangiksi ja hänet vietiin Pietariin. Hän oli sitten jonkin aikaa Helsingissä sijainneen venäläisten sotilassairaalan lääkärinä.

## Teoksia
Nimellä *C. F. Hornstedt*:
* *Anteckningar under en resa till Ostindien åren 1782–1786* ; utg. av Elis Lagerblad. Skrifter, utgiven af Svenska litteratursällskapet i Finland 10. Helsingfors 1888
* *Brev från Batavia : en resa till Ostindien 1782–1786*. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 707. Atlantis 2008

## Lähteet
* Svenskt biografiskt lexikon (art av Olle Franzén) : Clas Fredric Hornstedt
* Clas Fredrik Hornstedtin elämäkertatiivistelmä Kansallisbiografiassa
Ville Mäkinen

**Ville Mäkinen** on suomalainen basisti, joka soittaa Apulanta-yhtyeessä vuodesta 2014. Hän soitti aiemmin yhtyeissä Bomfunk MC’s, Manzana sekä Flesh Roxon. Mäkinen soittaa sekä bassokitaraa että kontrabassoa. Mäkinen on toiminut myös DJ:nä Tampereella ravintola Doriksessa nimellä MR Willy.

## Lähteet
Talutusnuora

**Talutusnuora** tai **talutushihna** tai **talutin** on koiran tai muun kotieläimen taluttamiseen tarkoitettu väline. Perinteisesti talutusnuora on ollut naru, ketju tai hihna, joka kiinnitetään eläimen kaulapantaan tai valjaisiin ja jonka lenkistä taluttaja pitää kiinni.

Myös juuri kävelemään oppineita lapsia saatetaan kodin ulkopuolella pitää valjaissa ja talutushihnassa karkaamisen estämiseksi. Menetelmä jakaa mielipiteitä, koska sitä voidaan pitää lasta alentavana.

Suomessa vuonna 2003 voimaan tulleen järjestyslain mukaan koirat on taajamassa pidettävä aina kytkettynä, siis ulkona kuljettaessa taluttimessa. Metsästyslain mukaan koiraa ei saa maaseudullakaan pitää irrallaan ilman maanomistajan tai metsästysoikeuden haltijan lupaa. Lisäksi koira on aina pidettävä kytkettynä tai siten, että se on välittömästi kytkettävissä taluttimeen maaliskuun 1. päivästä elokuun 19. päivään, syynä luonnoneläinten pesimärauhan turvaaminen.

## Kelatalutin
Kelatalutin toimii jousella, joka pitää narun sopivan kireällä. Hihnan/narun ollessa irti koiran kaulapannasta narukela imee narun taluttajan kädessä olevaan koteloon, jossa myös jousi ja kela sijaitsevat. Kelatalutin on Flexi-nimisen saksalaisyrityksen perustajan Manfred Bogdahnin 1970-luvulla tekemä keksintö. Flexi-yhtiöstä on tullut alan markkinajohtaja maailmassa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ruskopäänakkeli

**Ruskopäänakkeli** (*Sitta pusilla*) on nakkelien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Ruskopäänakkelia tavataan Yhdysvaltain kaakkoisosissa ja Grand Bahamalla. Lajin populaatio on hyvin suuri ja kannankehitys vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Yunnaninnakkeli

**Yunnaninnakkeli** (*Sitta yunnanensis*) on nakkelien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Yuannaninnakkelia tavataan ainakin Kiinasta ja Intiasta, jonka Arunachal Pradeshin osavaltiosta lajin esiintymä löydettiin 2014. Lisäksi yunnaninnakkeli esiintyy hyvin todennäköisesti osassa Myanmaria. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, mutta se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi.

## Lähteet
Kimmo Vähä-Ruohola

**Kimmo Vähä-Ruohola** (s. 27. elokuuta 1981 Tampere) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Hän toimii SM-liigajoukkue Tapparan apuvalmentajana. Hän pelasi pelaajaurallaan SM-liigassa yhteensä 133 runkosarjaottelua tehopistein 12+8=20 ja keräten 57 jäähyminuuttia sekä 12 playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen ja keräten 29 jäähyminuuttia. Vähä-Ruohola laukoi oikealta.

## Pelaajaura
Vähä-Ruohola aloitti jääkiekkoilun Lempäälän Kisassa, josta hän siirtyi D-juniori-ikäisenä Tapparaan. Vuotta myöhemmin Vähä-Ruohola vaihtoi Tampereen Ilvekseen. Hän teki joukkueessa SM-liigadebyyttinsä kaudella 2000–2001, jolloin Vähä-Ruohola pelasi 37 runkosarja- ja yhdeksän playoff-ottelua tehden kaksi maalia. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa jo kauden avauskierroksella 14. syyskuuta 2000 paikallisvastustaja Tapparaa vastaan. Vähä-Ruoholan liigauran avausmaali syntyi 28. syyskuuta 2000 vieraissa ylivoimalla JYPiä vastaan. Hän pelasi kautensa lähinnä Ilveksen nelosketjussa. Vähä-Ruohola voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Hän pelasi kauden aikana myös viisi ottelua lainalla Mestis-joukkue Uudenkaupungin Jää-Kotkissa.

Myös kauden 2001–2002 Vähä-Ruohola pelasi lähinnä nelosketjussa, mutta hän murtautui myös joukkueen kokoonpanoon ja pelasi tehopisteiden valossa parhaan SM-liigakautensa tehtyään 46 runkosarjaottelussa tehot 7+5=12. Huhtikuussa 2002 Vähä-Ruohola teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa. Kaudella 2002–2003 hänellä oli koko SM-liigan huonoin teholukema (–25).

Kaudeksi 2003–2004 Vähä-Ruohola siirtyi Saksan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle 2. Bundesligan ESV Kaufbeureniin. Kauden 2004–2005 alussa hän siirtyi Mestis-joukkue Forssan Palloseuraan paikkaamaan sentteripulaa. Hänen sopimuksessaan oli pykälä ulkomaille siirtymisestä, jonka Vähä-Ruohola käytti siirryttyään vuodenvaihteessa Italian toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Serie A2-joukkue HC Bressanoneen. Kauden 2005–2006 hän vietti Suomi-sarjajoukkue Seinäjoki Hockey Teamissa.

Vähä-Ruohola lopetti pelaajauransa SHT:ssä, mutta hän palasi kaukaloihin vielä yhteen III-divisioonaotteluun Kiuruveden Kiekko -81:n paidassa kaudella 2011–2012.

## Valmentajaura
Vähä-Ruohola aloitti valmentajauransa Suomen alle 16-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajana kaudella 2009–2010. Kaudella 2010–2011 hän toimi alle 17-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajana mm. World U-17 Hockey Chellengessa ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleissa, joista jälkimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Kaudella 2011–2012 Vähä-Ruohola toimi alle 18-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajana Jussi Tapolan johtamassa valmennustiimissä. Sekä syksyn 2011 Ivan Hlinkan muistoturnaus että kevään 2012 MM-kilpailut päättyivät Suomen neljänteen sijaan.

Kaudella 2012–2013 Vähä-Ruohola toimi Tapparan SM-liigajoukkueen luistelu- ja pelivalmentajana. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudella 2013–2014 Vähä-Ruohola toimi Tapparan A-nuorten päävalmentajaksi. Kaudeksi 2014–2015 hän palasi Tapparan SM-liigajoukkueen valmennukseen ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Jussi Tapolan apuvalmentajaksi.

## Tilastot

## Lähteet
* 
*
*
*Elite Prospects 

### Viitteet
Haimustekala

**Haimustekala** (engl. *Sharktopus*) on Declan O'Brienin ohjaama tieteiskauhuelokuva vuodelta 2010.

## Juoni
Yhdysvaltain laivaston yksikkö *Blue Waters* on kehittänyt otuksen, joka on puoliksi hai ja puoliksi mustekala. Otuksesta käytetään nimeä S-11. Se pääsee kuitenkin karkaamaan, koska siinä kiinni oleva kaulapanta irtaantuu siitä osuttuaan veneen potkuriin. Peto menee Meksikoon ja alkaa hyökkäillä ihmisten kimppuun *Blue Watersin* yksikön lähtiessä sen perään.

## Rooleissa

## Vastaanotto
Elokuvalla on *Rotten Tomatoes*-sivustolla 50 prosentin "mätä" arvosana.

## Lähteet
Lauren Cohan

**Lauren Cohan** (s. 7. tammikuuta 1982 Cherry Hill, New Jersey, Yhdysvallat) on brittiläis-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt Maggie Greenen roolissa televisiosarjassa *[[The Walking Dead]]* vuodesta 2011 alkaen. Cohan poistui sarjasta vuonna 2018, mutta teki paluun vuonna 2020 sarjan 10. kaudella. Cohanin muita televisiorooleja ovat muun muassa vierailut sarjoissa *[[Chuck (televisiosarja)|Chuck]]*, *[[Supernatural]]* ja *[[Vampyyripäiväkirjat]]*.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Theodor Förster

**Theodor Förster** (15. toukokuuta 1910 Frankfurt am Main, Saksa – 20. toukokuuta 1974 Stuttgart, Länsi-Saksa) oli saksalainen fysikaalinen kemisti. Hänen tunnetuin saavutuksensa on Försterin resonanssienergiansiirron () löytäminen vuonna 1946.

## Elämä ja ura
Päästyään ylioppilaaksi Theodor Förster ryhtyi opiskelemaan matematiikkaa ja fysiikkaa Frankfurtin yliopistossa, josta hän valmistui neljän vuoden kuluttua 23-vuotiaana tohtoriksi. Opiskeluaikana hän toimi Karl Friedrich Bonhoefferin laboratoriossa tämän assistenttina. Väitöksensä jälkeen hän siirtyi vuonna 1934 Bonhoefferin perässä Leipzigin yliopistoon. Bonhoefferin alaisuudessa toimiessaan hän pääsi yhteyksiin useisiin aikakauden merkittävimpiin alansa tieteentekijöihin, kuten Peter Debyeen, Werner Heisenbergiin ja Hans Kautskyyn. Förster tuli tunnetuksi muun muassa kirjoituksistaan, jotka käsittelevä orgaanisten yhdisteiden kykyä absorboida valoa, ja hän sai vuonna 1942 professuurin Poznańin yliopistosta Puolasta, joka tällöin oli Saksan miehittämä. Sodan päätyttyä Theodor Förster siirtyi osastopäälliköksi vasta perustettuun fysikaalisen kemian Max Planck -instituuttiin Göttingeniin. Vuonna 1951 Theodor Förster sai fysikaalisen kemian professuurin Stuttgartin yliopistosta, jossa hän toimi kunnes kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1974.

## Försterin resonanssienergiansiirto
Göttingenin aikanaan Theodor Förster julkaisi sarjan tieteellisiä kirjoituksia, joissa hän käsitteli energiansiirtoa virittyneeltä niin sanotulta luovuttajamolekyyliltä vastaanottajamolekyylille. Uutta ja poikkeuksellista tässä Försterin energiansiirroksi ja myöhemmin Försterin resonanssienergiansiirroksi nimetyssä prosessissa oli se, ettei energiansiirto perustu virittyneen luovuttajan lähettämään fotoniin ja sen absorptioon vastaanottajamolekyylissä. Sen sijaan vastaanottajamolekyylin sijaitessa tarpeeksi lähellä luovuttajaa voi luovuttajamolekyylin viritystilan purkautuessa vapautuva energia virittää vastaanottajamolekyylin dipoli-dipolivuorovaikutuksen välityksellä.

Försterin resonanssienergiansiirron eli lyhyesti *resonanssin* todennäköisyys riippuu luovuttajan ja vastaanottajan välisestä etäisyydestä ollen kääntäen verrannollinen niiden etäisyyden kuudenteen potenssiin. Försterin säteeksi kutsutaan sitä etäisyyttä luovuttaja- ja vastaanottajamolekyylien välillä, jolla todennäköisyys resonanssi-ilmiöön on 50%. 

Försterin resonanssienergiansiirto on tärkeä ilmiö muun muassa erilaisissa biologisissa järjestelmissä. Esimerkiksi fotosynteesin ensimmäisessä vaiheessa pigmenttien keräämä valo siirtyy Försterin resonanssienergiansiirrolla klorofyllille.

## Lähteet
Pergine Valsugana

**Pergine Valsugana** on kunta Trenton maakunnassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella Pohjois-Italiassa . Kaupungin keskiaikainen linna *Castel Pergine* toimii nykyään hotellina.  

## Lähteet
Sinut tahtoisin luokseni

**Sinut tahtoisin luokseni** on suomalaisyhtye Remixin kappale. Sen julkaisi Magnum Music yhtyeen toisena singlenä 7. toukokuuta 2014. Kappale oli alun perin tarkoitus julkaista jo 22. huhtikuuta, mutta sen julkaisu viivästyi lopulta kahdella viikolla. "Sinut tahtoisin luokseni" on suomenkielinen versio Cutting Crewn kappaleesta *[[(I Just) Died in Your Arms]]*, jonka lisäksi kappaleella vierailee laulaja Martina Aitolehti.

Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa kaksi päivää ennen singlejulkaisua. Video kuvattiin 4. ja 5. maaliskuuta 2014 Radisson blu plazassa Helsingissä sekä Cabaretin yökerhossa Porissa. Kappale ei ole toistaiseksi päässyt lainkaan listoille.YouTubessa tämä kappale on saavuttanut huikean 4,5 Miljoonaa katselu kertaa.

Maaliskuussa 2024 kappaletta oltiin striimattu kultalevyyn vaadittavat 2 miljoonaa kertaa.

## Kappalelista

**Digitaalinen lataus**

# "Sinut tahdon luokseni" - 4:22

## Lähteet
Julian Green

**Julian Wesley Green** (s. 6. kesäkuuta 1995 Tampa, Florida) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan 2. Bundesliigassa pelaavaa Greuther Fürthiä. Hän on pelipaikaltaan laitalinkki. 

Ikäkausimaajoukkueissa Green on edustanut myös äitinsä kotimaata Saksaa, jossa hän on asunut kaksivuotiaasta lähtien. Green valittiin Yhdysvaltain joukkueeseen vuoden 2014 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin, ja hän teki maalin turnauksen ensimmäisellä kosketuksellaan neljännesvälieräottelussa Belgiaa vastaan.

## Lähteet
Zlatopil

**Zlatopil** (, vuoteen 2024 saakka **Pervomaiskyi** , , vuoteen 1952 saakka **Lyhatšove** ) on kaupunki Itä-Ukrainassa Harkovan alueella. Zlatopil perustettiin rautatien rakentamisen yhteydessä vuonna 1869 ja se sijaitsee Harkovasta etelään Krimin niemimaalle johtavan Ukrainan rautateiden pääradan varrella, rautateitse noin 88 kilometriä Harkovasta etelään. Tämän suoraan aluehallinnon alaisen kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 31&nbsp;061 (2013).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Pervomaiskyin kaupunkiin keskittynyt sivusto  (pervomayskiy.com.ua)
Pirkko Arola (kauppaneuvos)

**Pirkko Arola** (alkujaan *Birgit Elise Lönnroth*, 28. kesäkuuta 1908 Laukaa – 22. toukokuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen kutomoalan yrittäjä, joka perusti Arolan kutomon, sittemmin Arola Oy:n. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1969.

## Elämäkerta

Birgit Lönnrothin isoisä oli kemiöläinen maanviljelijä ja kalastaja. Hänen äitinsä Augusta (o.s. Nylund) oli kotoisin Helsingin maalaiskunnan Keimolasta. Vanhemmat puhuivat keskenään ruotsia, mutta lapset kävivät suomenkielisen koulun ja Birgitistä tuli Pirkko.

Keskikoulun käytyään Pirkko Arola lähti Helsinkiin ja sai paikan pankkitoimihenkilönä. Hän tutustui siellä Kylmäkoskella sijaitsevan Arolan kartanon omistajaan Atte Arolaan, ja he menivät naimisiin 1933 mutta asuivat 1930-luvun loppuun Helsingissä, jossa Atte Arola toimi valtioneuvoston ministerinä.

Sotavuosina Arolat asuivat sekä Helsingissä että Kylmäkosken kartanossa, kunnes Atte Arolan erosi 1945 Kansaneläkelaitoksen pääjohtajan virastaan ja ryhtyi päätoimiseksi hoitamaan 150 hehtaarin kartanotilaansa. Pirkko Arola 1948 perusti kartanon yhteyteen kutomon työllistääkseen kartanon palkollisia ympäri vuoden. Kutomon tuotteita olivat aluksi Pirkko Arolan itsensä suunnittelemat kankaat, huivit ja solmiot. 1950-luvun jälkipuoliskolla kutomoon hankittiin ensimmäisenä Pohjoismaissa muotoon kutovia neulekoneita, joilla ryhdyttiin valmistamaan italialaisista langoista naisille laadukkaita neulepuseron ja -takin yhdistelmiä, niin sanottuja twinsetejä.

1960-luvun alussa Arolan kutomo alkoi panostaa vahvasti vientiin, ja neuleille markkinoita löytyi Keski-Euroopasta ja Yhdysvalloista. Bilateraalikauppana vietiin Neuvostoliittoon muun muassa miesten mohair-kaulaliinoja. Parhaimmillaan noin puolet tuotannosta meni vientiin 15 eri maahan, ja työntekijöitä oli kolmisensataa. Arolassa tehtiin myös työasuja muun muassa pankkitoimihenkilöille ja matkailualan virkailijoille. Yritys perusti myös kymmenkunta omaa vähittäismyymälää Suomeen.

Arolan suunnittelijoina toimivat oma tytär Pirkko Mäki sekä muun muassa Anna Ahlqvist, Liisa Kotilainen, Eija Lampio-Sainio, Ritva-Liisa Lehto, Anne Linnonmaa, Sirpa Rahtu, Ceci Söderlund, Sirkka Vesa-Kantele ja Paula Vesala.

Työvoimapulan takia trikootuotanto lopetettiin 1971. Pirkko Arola luovutti pian sen jälkeen Arola-yhtiön toimitusjohtajuuden tyttärelleen mutta jatkoi hallituksen puheenjohtajana.

Arola-yhtiö joutui monien vaatetustehtaiden tavoin vaikeuksiin Suomen 1990-luvun alun lamassa ja ajautui konkurssiin 1990. Toimintaa jatkoi Liisa Kotilainen nimellä Arola Design Oy, mutta sekin yritys koki vararikon 2012.

Pirkko Arola toimi muun muassa Kylmäkosken kunnanvaltuustossa 1964–1970 ja Akaan maatalousnaisten puheenjohtajana. Hänestä tuli talousneuvos 1963 ja kauppaneuvos 1969. Suomen liike- ja virkanaiset valitsivat hänet Vuoden naiseksi 1971.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pirkko Arolan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
*
Isamu Tamotsu

**Isamu Tamotsu** (29. marraskuuta 1919 – 31. toukokuuta 2000) oli japanilainen karateka. Hän kehitti karaten tyylisuunnan Shōrinji-ryū Renshinkan.

## Elämäkerta
Tamotsu syntyi Amaminsaarilla, Japanissa kaksilapsiseen perheeseen. Hänen isänsä hukkui myrskyssä Tamotsun ollessa vielä hyvin nuori. Hänen äitinsä elätti kahta poikaansa kutojana, ja perhe usein muutti paikasta toiseen työn perässä.

Tamotsu aloitti kamppailulajien harjoittelemisen hyvin nuorella iällä. Hän aloitti harrastamisen judolla, jossa hän saavutti Tadao Nakaharan ohjaamana 3. danin arvon. Nuoruusvuosina Tamotsu joutui tappeluihin ja sai huomata, ettei pärjännyt pelkästään judolla kuin yksittäisiä henkilöitä vastaan. Sitä vastoin useamman hyökkääjän käydessä päälle selviytyminen oli hankalampaa. Tämän johdosta 13-vuotiaana Tamotsu alkoi harjoitella taiwanilaista kenpoa Roshi Shin opettamana.

Toisen maailmansodan aikana Tamotsu oli kaksi vuotta pioneerina Kiinan Mantšuriassa. Tuona aikana hän kiinnostui kiinalaisesta kenposta, jossa Tamotsun opettajana toimi O Shi Hei. Sodan jälkeen Tamotsu palasi Kagoshimaan, jossa hän harjoitteli Daito-ryu- ja Hakko-ryu-jujutsua sekä kenjutsua. 1950-luvun alkupuolella hän sai idean karaten tyylisuunnan perustamisesta. Tamotsu halusi tyylisuuntaansa katat, joilla olisi mahdollisimman pitkä historia ja perinne. Hän matkusti harjoittelemaan shōrin-ryūta Okinawan saarelle Zenryō Shimabukuron luokse, jonka opetuksessa hän harjoitteli puoli vuotta. Tamotsu palasi Kagoshimaan, jossa hän aloitti tyylisuunnan opettamisen. Katoja hän opetteli Okinawa karaten eri ohjaajien parissa. Ananku ja Chinto katat Tamotsu opetteli Shimabukuron opissa, joka kehotti opettelemaan Joyen Nagazaton ohjaamana Chinto ja Tokumine no kon bo-katat. Sittemmin Tamotsu opetteli Kusanku-katan Yonaha-nimiseltä henkilöltä. Loput tyylisuuntansa katat (wanshu, seisan, gojushiho ja bassai) Tamotsu opetteli Nagazatolta.

Perustettuaan tyylisuuntansa 1955 Kagoshimassa Tamotsulla oli aluksi viisi oppilasta. Tuolloin yksi hänen oppilaistaan oli hänen kuusivuotias poikansa Iwao Tamotsu. Perhe keräsi rahaa ruokaan harjoitusten jälkeen pesemällä astioita ravintoloissa. Tamotsun saatua enemmän mainetta karateohjaana hänen tyylisuuntansa harrastajien määrä kasvoi Japanissa. Tamotsusta tuli samalla ensimmäinen karateohjaaja, jonka Kiinan opetusministeriö kutsui vuonna 1965 esittelemään ja opettamaan Shōrinji-ryū Renshinkan karatea.

## Lähteet
Lastenmusiikkiorkesteri Ammuu!

**Lastenmusiikkiorkesteri Ammuu!** on suomalainen, varhaisiän musiikkikasvatukseen ja lasten musiikkiin suuntautunut yhtye.  Yhtye perustettiin vuonna 2007 alkuaan kertaluontoiseksi kokoonpanoksi Kaustisen musiikkifestivaaleille. Yhtyeen saavuttama suosio ja yhtyeen jäsenten halu korkealaatuisen lastenmusiikin tekemiseen saivat kuitenkin otteen ja kokoonpano pysyi yhdessä. Yhtyeen jäsenet ovat varhaismusiikkikasvatuksen ammattilaisia ja kokeneita musiikin esittäjiä; yhtyeläisten taustalta löytyy Sibelius-Akatemia. Yhtyeen kotipaikka on Helsinki. Yhtyeen musiikki on suosittua esimerkiksi lukuisissa musiikkileikkikouluissa.

Kesän 2014 alkuun mennessä yhtye on julkaissut kolme CD-levyä. Yhtyeellä on vuosina 2013-2014 noin parikymmentä keikkaa vuosittain eri puolilla Suomea ja kokoonpano on palkittu tuotannostaan. Varsinaisten konserttien ohella yhtye on esiintynyt myös musiikkikasvatukseen liittyvissä tapahtumissa. Bändi on oli muun muassa Guinnessin ennätyskirjaan pyrkineessä, yli 1400 lapsen tai vanhemman yhteisessä maailman suurimmassa vauvamuskaritapahtumassa Helsingin Musiikkitalolla vuonna 2012. Yhtyeen toinen levy Traktori palkittiin Emma-gaalassa vuonna 2011 vuoden lastenmusiikkialbumina.

## Diskografia
### Albumit
* 
* , EMMA-palkinto 2011: vuoden lastenmusiikkialbumi
* 
* 
* 

### DVD-levyt
* Traktori DVD, 2015

### Nuotit
* Lastenmusiikkiorkesteri Ammuu! Laulukirja, mukana CD-levy

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lastenmusiikkiyhtye Ammuu! -yhtyeen kotisivut
* Maailman suurin muskari Musiikkitalolla Helsingissä (Vauva-lehti 20 v., 3/2012) (youtube.com)
* Varhaisiän musiikinopettajat ry VaMO suosittelee  (vamory.fi)
* Piippola , Traktori , Pieni ja soma  (kansanmusiikkiliitto.fi)
* Puistobluesin Kakarabluesin esiintyjähistoriaa: Ammuu! (puistoblues.fi)
* Nyt se on taas todistettu: Lapsen innokas musisointi kehittää aivoja  (mtv.fi)
Biennaali

**Biennaali** () tarkoittaa joka toinen vuosi järjestettävää tapahtumaa. Termiä käytetään erityisesti taidemaailmassa, jossa sillä usein tarkoitetaan vuorovuosittain järjestettävää kansainvälistä nykytaiteen näyttelyä. Näistä tapahtumista vanhin on Venetsian biennaali, jota on pidetty vuodesta 1895 lähtien. Termiä on käytetty sittemmin myös muista taiteellisista tapahtumista, kuten São Paulon biennaalista ja Pariisin biennaalista. Suomessa Turku Biennaali on järjestetty parittomina vuosina vuodesta 2003 alkaen. Helsinki Biennaali on järjestetty vuodesta 2021 alkaen.

Biennaalien määrä on kasvanut viime vuosikymmenten aikana suuresti. Nykyään maailmanlaajuisesti järjestetään yli 200 kansainvälistä biennaalia ja viimeisimmät lisäykset sisältävät muun muassa Kantonin, Shanghain, Busanin, Gwangjun, Prahan, Istanbulin ja Liverpoolin biennaalit.

## Katso myös
* Luettelo suurista kansainvälisistä nykytaiteen näyttelyistä

## Lähteet
Tero Salminen

**Tero Salminen** on Efima Oy:n toimitusjohtaja ja yksi sen neljästä perustajasta 
. Hän on myös tietokirjailija, joka on kirjoittanut kolme kirjaa yhtiökumppaninsa Sanna Kaarlejärven kanssa. Koulutukseltaan hän on kauppatieteen maisteri, gradunsa hän on tehnyt sovellusvuokrauksesta eli asp:stä . 

## Teoksia
* Sanna Lahti & Tero Salminen: Kohti digitaalista taloushallintoa: sähköiset talouden prosessit käytännössä, Wsoypro 2008, 
* Sanna Lahti & Tero Salminen: Digitaalinen taloushallinto, Sanoma Pro Oy 2014, 
* Sanna Kaarlejärvi & Tero Salminen: Älykäs taloushallinto - Automaation aika, Alma Talent 2018, 

## Lähteet
Sanna Kaarlejärvi

**Sanna Kaarlejärvi** (o.s. Lahti) on tietokirjailija ja yksi neljästä Efima Oy:n perustajasta . Koulutukseltaan hän on kauppatieteen maisteri. Hän on kirjoittanut kolme kirjaa yhtiökumppaninsa Tero Salmisen kanssa.

## Teoksia
* Sanna Lahti & Tero Salminen: Kohti digitaalista taloushallintoa: sähköiset talouden prosessit käytännössä, Wsoypro 2008, 
* Sanna Lahti & Tero Salminen: Digitaalinen taloushallinto, Sanoma Pro Oy 2014, 
* Sanna Kaarlejärvi & Tero Salminen: Älykäs taloushallinto - Automaation aika, Alma Talent 2018, 

## Lähteet
Digitaalinen taloushallinto

**Digitaalinen taloushallinto** on Sanna Lahden ja Tero Salmisen vuonna 2014 ilmestynyt kirja.. Se on päivitetty versio heidän edellisestä kirjastaan Kohti digitaalista taloushallintoa (2008)..

## Sisältö

Taloushallintoa käsitellään kirjassa kokonaisuutena ja sen osaprosessien kautta. Kirjassa kerrotaan miten taloushallinto toimii digitaalisesti ja miten automatisointia ja nykyaikaisia järjestelmiä voidaan hyödyntää. Kirjassa esitellään erilaisia taloushallinnon tietojärjestelmiä ja miten niitä voi hankkia. Se kertoo myös miten automatisoitu taloushallinto muuttaa töiden organisointia ja johtamista.

Kirjassa annetaan talousprosessien kehittämiseen konkreettisia vinkkejä tekijöiden omien kokemusten pohjalta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kirjan sisällysluettelo
Esa Lukala

**Esa Arvo Lukala** (s. 27. heinäkuuta 1945 Turku) on suomalainen muotisuunnittelija ja kuvataiteilija. Hän teki yli 30 vuoden uran suomalaisen vaatetusteollisuuden parissa. Hänet nimettiin vuoden muotitaiteilijaksi 1990 ja Kultainen vaatepuu -palkinnon saajaksi 1995.

Lukala opiskeli 1967–1968 Turun Piirustuskoulussa ja 1968–1972 vaatesuunnittelua ja valokuvausta Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän osallistui moniin kuvataiteilijoiden yhteisnäyttelyihin, mutta valitsi sitten leipäpuukseen vaatesuunnittelun. 

Esa Lukala on suunnitellut nahkavaatteita muun muassa Friitalalle ja Satanahalle. 1970-luvun loppupuolen hän toimi suunnittelijana kankaanpääläisessä Reimassa ja 1980-luvulla kuopiolaisessa Piretta-P.T.A.:ssa, jossa teki Avenue-mallistoja naisille ja St. Jacques -mallistoja miehille. 1980-luvulla Lukala uudisti puolustusvoimien, rajavartiolaitoksen ja taksinkuljettajien virkapuvut. Hän on suunnitellut vaatteita myös muun muassa Oratopille ja Luhdalle sekä koruja Turun Hopealle ja Kultateollisuudelle. 

Kuvataiteilijana Lukala yhdistää valokuvaa, piirtämistä ja maalausta usein metallipinnalle ja kuvaa urbaaneista kaupunkimiljöistä löytämiään aiheita. Hän on työskennellyt residenssiapurahalla New Yorkissa 1993, 1997 ja 2003.

Esa Lukala on toiminut myös opettajana Lahden muotoiluinstituutissa.

Esa Lukalan veli on lavastaja Juha Lukala. Heidän isänsä oli taidemaalari Arvo Lukala.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Esa Lukalan verkkosivusto
Dag

**Dag** on skandinaavinen miehen etunimi. Nimi johtuu skandinaavisten kielten *[[päivä]]ä* tarkoittavasta sanasta *dag*, mutta on voitu käsittää myös lyhentymäksi nimestä Dagobert tai Dagomar. Nimen naispuolinen vastine on Daga.

Suomessa nimi Dag on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 183 henkilölle. Dagin samoin kuin Dagan nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 9. kesäkuuta.

## Tunnettuja Dag-nimisiä

* Dag Anckar (s. 1940), suomalainen valtiotieteen professori
* Dag Terje Andersen (s. 1957), norjalainen poliitikko ja ministeri
* Dag Bjørndalen (s. 1970), norjalainen ampumahiihtäjä 
* Dag Englund (1906–1979), suomalainen arkkitehti
* Dag-Eilev Fagermo (s. 1967), norjalainen jalkapalloilija ja valmentaja
* Dag Jostein Fjærvoll (1947–2021), norjalainen poliitikko ja ministeri
* Dag Fornæss (s. 1948), norjalainen pikaluistelun maailmanmestari 
* Dag Hammarskjöld (1905–1961), ruotsalainen diplomaatti, YK:n pääsihteeri 1953–1961, Nobelin rauhanpalkinnon saaja
* Dag Johan Haugerud (s. 1964), norjalainen elokuvaohjaaja ja kirjailija
* Dag Hemdal (1913–1965), suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija 
* Dag Otto Lauritzen (s. 1956), norjalainen pyöräilijä 
* Dag Malmberg (s. 1953), ruotsalainen näyttelijä
* Dag Erik Pedersen (1959–2024), norjalainen maantiepyöräilijä, urheilutoimittaja ja televisiojuontaja
* Dag Skogheim (1928–2015), norjalainen kirjailija
* Dag Solstad (1941–2025), norjalainen kirjailija
* Dag Inge Ulstein (s. 1980), norjalainen poliitikko ja ministeri
* Dag Wirén (1905–1986), ruotsalainen säveltäjä

## Kuvitteellisia Dageja

* Dag Refsnes, parisuhdeterapeutti televisiosarjassa Dag

## Lähteet
Hangover (PSYn kappale)

**Hangover** on korealaisartisti PSYn kappale tulevalta LP:ltä. Sen julkaisivat YG Entertainment, School Boy Records sekä Republic Records artistin uran kahdentenakymmenentenä ja tulevan *Psy 6 (Six Rules), Part 2*-LP:n ensimmäisenä singlenä 9. kesäkuuta 2014. Kappaleella esiintyy myös yhdysvaltalaisräppäri Snoop Dogg. Artisti itse on kuvaillut singlen olevan tyyliltään edeltäjiään erilaisempi sillä tavalla, että se sisältää viittauksia hip hopiin. Kappale esitettiin ensimmäisen kerran livenä ABC:n *Jimmy Kimmel Live: Game Night* -ohjelmassa 8. kesäkuuta. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa päivää ennen singlejulkaisua. Pääesiintyjien lisäksi videolla vierailee esimerkiksi G-Dragon. Muutamassa tunnissa video keräsi jo 1,7 miljoonaa katsojaa.

## Kappaleet
**Digitaalinen lataus**
# "Hangover" (feat. Snoop Dogg) - 3:56

## Listasijoitukset

## Lähteet
Dagobert

**Dagobert**-nimisiä hallitsijoita ovat olleet:

* Dagobert I, Austrasian kuningas 623–634
* Dagobert II, Austrasian kuningas 676–679
* Dagobert III, frankkien kuningas 711–715

## Katso myös
* sarjakuvahahmo Roope Ankka on hollanniksi, saksaksi ja unkariksi nimeltään Dagobert.
Global World Series 1955

**Global World Series** oli ei-ammattilaisten baseballin maailmanmestaruusturnaus, joka pelattiin kolmena perättäisenä vuonna. Vuoden 1955 turnaus pelattiin Milwaukeessa, Yhdysvalloissa 23.-29. syyskuuta 1955. Kilpailuun osallistui kahdeksan joukkuetta eri puolilta maailmaa. Ylivoimaisena suosikkina turnaukseen läksi isäntämaan edustaja Boeing Bombers, Wichita, Kansas, joka voitti Sinton (Texas) Oilersin kansallisessa turnauksessa. *Pommittajia* johti entinen New York Giantsin etukenttäpelaaja Daryl Spencer. Toinen pohjoisamerikkalaisjoukkue turnauksessa oli Kanadaa edustanut Saskatoon Gems. Ehkä yllättäen yleisön suosikkijoukkue turnauksessa oli Japanin Kanebo All-Stars. Puerto Ricoa edusti maan parhaan liigan all-stars joukkue, Puerto Rican Baricuas. Refinerias oli puolestaan monivuotinen keskimeksikolaisen Poza Rica Leaguen mestari. Havaijin edustajana turnauksessa esiintyi Honolulu Red Sox. Havaijin valtuuskuntaan sisältyi ehkä suurin julkkis turnauksessa, mutta hän ei ollut baseball persoona. Duke Kahanamoku, Honolulun sheriffi, oli 100 metrin vapaauinnin olympiavoittaja vuosilta 1912 ja 1920. Euroopan mestarina turnaukseen osallistui Espanjan joukkue, jonka lisäksi mukana oli myös joukkue Kolumbiasta.

Turnauksessa käytettiin systeemiä, jossa joukkue putosi kilpailusta kärsittyään kaksi tappiota.

## Turnauksen ottelut

Yhdysvallat voitti Meksikon vasta 12. vuoroparissa, jolloin se aloittavalla vuorollaan onnistui tekemään 5 juoksua. 

Saskatoon Gems otti 4-3 voitton Kolumbiasta saaden näin kolmannen sijan ensimmäisessä Global World Series -turnauksessa. Tämän jälkeen voittamaton Boeing Bombers kohtasi toistamiseen Havaijin joukkueen. Kolmen vuoroparin jälkeen tulos näytti jo selviältä. Wichita johti 6-0, ja ainoa jännityksen kohde näytti olevan siinä pelaako Boeingin Mike Werbach no-hitterin.
Kuudennessa lyöntivuorossaan Red Sox *rikkoi kuparisen* kunnolla tekemällä viisi juoksua ja lopulta joukkue nousi yllätykselliseen voittoon, jonka johdosta turnauksen ratkaisu siirtyi seuraavaan päivään, koska molemmilla joukkueilla oli nyt yksi tappio.

Jälleen kerran Bombers siirtyi aikaisin johtoon, 4-0 kolmannen vuoroparin alkuun ja jälleen havaijilaiset onnistuivat tasoittamaan pelin. Vasta 11. vuoroparissa onnistui Wichita tekemään ottelun voittoon tarvittavat juoksunsa. Voittajien Daryl Spencer valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi ja vastaavasti Havaijin joukkueen Len Kasparovitch turnauksen arvokkaimmaksi syöttäjäksi.

## Lopulliset sijoitukset

**Global World Series Champion 1955**
 **Wichita Boeing Bombers**

## Lähteet

* Global World Series: 1955-57 By Bob Buege  

### Viitteet
Irja Leimu

**Irja Leimu** (s. 1939 Helsinki) on suomalainen muotitaiteilija. Hänen suunnittelemansa vaatteet tunnetaan pelkistetyistä, tarkoituksenmukaisista ja arkkitehtonisista linjoistaan ja luonnonmateriaalien käytöstä. Hän sai valtion taideteollisuuspalkinnon 1989.

Leimu valmistui Taideteollisen oppilaitoksen muotipiirustusosastolta 1960 ja sai ensimmäisen työpaikkansa Silolta Turusta. Neljän vuoden jälkeen hän siirtyi Kestilälle, sitten helsinkiläiseen Vaaksaan ja oululaiseen Ruskatexiin. 

Vuosina 1973–1976 hän toimi Blueman Oy:ssä Lee Cooper -vapaa-ajanmallistojen suunnittelijana. Merkin maihinnousutakista tuli hyvin suosittu, ja Leimun Suomen markkinoita varten suunnittelema takataskutikkaus päätyi myös Lee Cooperin kansainväliseen mallistoon. 1970-luvulla hän suunnitteli vaatteita myös SOK:lle, Biancalle ja Tyyleksille. Oman vuonna 1980 perustamansa suunnittelutoimiston kautta Leimu työskenteli muun muassa Suomen Trikoolle, Karhu-Titanille, Sastalle ja Skilalle. Nahkatuotteita hän suunnitteli Pentikille ja työvaatteita muun muassa Siipipyörälle, Puolustusvoimille, Kansallisoopperalle sekä Ateneumin ja Kiasman taidemuseoille. Vuonna 1988 Irja Leimu toi markkinoille omaa nimeään kantavan vaatemalliston.

Suunnittelutyönsä ohella Leimu on toiminut opettajana Taideteollisessa korkeakoulussa.

Irja Leimun töitä oli esillä Designmuseossa syksyllä 2006. Näyttelyn yhteydessä koostettiin kirja *Irja Leimu Design*.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Tuula Poutanen ja Pirkko Vekkeli: *Irja Leimu Design*. Maahenki Oy 2006. .
Tancredo Nevesin silta

**Tancredo Nevesin silta** eli **Veljeyden silta** (, ) on Iguaçujoen ylittävä kotelopalkkisilta, joka yhdistää Foz do Iguaçun (Brasilia) ja Puerto Iguazún (Argentiina) kaupungit.

Silta on 480 metriä pitkä ja 65,38 metriä korkea, ja se rakennettiin vuosina 1983–1985. Se on nimetty brasilialaisen poliitikon Tancredo Nevesin mukaan.

## Lähteet
Elohopea(II)sulfaatti

**Elohopea(II)sulfaatti** eli **merkurisulfaatti** (HgSO4) on elohopea- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää metallurgiassa ja katalyyttinä. Elohopea muodostaa myös toisen sulfaatin elohopea(I)sulfaatin, jossa elohopea on hapetusluvulla +I.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa elohopea(II)sulfaatti on väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta, joka voi hajaantua valon vaikutuksesta ja muuttuu silloin väriltään mustaksi. Yhdiste liukenee pieniä määriä happamiin liuoksiin, mutta ei veteen. Vedessä se sen sijaan hydrolysoituu niin kutsutuksi emäksiseksi elohopea(II)sulfaatiksi, joka on elohopea(II)sulfaatin ja elohopea(II)oksidin seos ja väriltään keltaista. Elohopea(II)sulfaatista tunnetaan myös kidevedellinen monohydraatti (HgSO4·H2O). Yhdisteelle on tyypillistä muodostaa kaksoissulfaatteja alkalimetallisulfaattien kanssa.

## Valmistus ja käyttö
Elohopea(II)sulfaattia tuotetaan vahvan rikkihapon ja metallisen elohopean tai laimean rikkihappoliuoksen ja elohopea(II)oksidin välisellä reaktiolla. Muodostuvasta liuoksesta poistetaan vettä haihduttamalla, jolloin elohopea(II)sulfaatti kiteytyy. 

Elohopea(II)sulfaattia on käytetty katalyyttinä valmistettaessa asetaldehydiä vedestä ja eteenistä ja antrakinonisulfonihappojen valmistuksessa. Yhdistettä voidaan käyttää myös analyyttisessä kemiassa kloridi-ionien sitojana, kullan ja hopean erottamiseen pyriittimalmista ja depolarisoivana yhdisteenä sähkökemiallisissa kennoissa.
:

## Myrkyllisyys
Muiden elohopeayhdisteiden tavoin elohopea(II)sulfaatti on myrkyllistä. Veteenliukenemattomuutensa vuoksi sitä ei kuitenkaan luokitella I:n luokan myrkyksi. Yhdiste ärsyttää hengitysteitä aiheuttaen kurkkukipua, vaikeutunutta hengitystä ja yskää. Nieltynä se aiheuttaa pahoinvointia. Elohopea(II)sulfaatti voi iholle tai silmiin joutuessaan aiheuttaa syövytysvammoja.

## Lähteet
Kypärämäen koulu

**Kypärämäen koulu** (rinnakkaiskoulujärjestelmän aikana nimellä **Kypärämäen kansakoulu** ja juuri peruskoulu-uudistuksen jälkeen nimellä **Kypärämäen ala-aste**) on Jyväskylän Kypärämäessä osoitteessa Erämiehenkatu 12 toimiva niin sanottu alakoulu (perusopetuksen luokat 1 - 6 käsittävä koulu). Koulun rehtori on Tiina Saarenketo.  Koulussa on myös Jyväskylän luokkien 4–6 musiikkiluokat, kaksi autistiluokkaa sekä yksilöllisen opetuksen pienryhmä

## Historia
Ennen Kypärämäen koulun perustamista Kypärämäen kansakoululaiset kävivät koulua iltavuorossa Cygnaeuksen koulussa. Kypärämäen koulu perustettiin virallisesti vuonna 1947, sen toiminta alkoi vuonna 1948, ja oma koulurakennus saatiin käyttöön vuonna 1949, vuonna 1959 siihen valmistui lisäsiipi. Kansakoulu muuttui peruskoulun ala-asteeksi Jyväskylän kaupungin peruskoulujärjestelmään siirtymisen myötä vuonna 1973. Autistiopetus koulussa alkoi vuonna 1997. Erityisopetuksesta harjaantumisopetusta oli koulussa jo aiemmin.

Ensimmäinen johtajaopettaja oli Aati Jäppinen.. Hänen jälkeensä rehtorina oli Yrjö Kuha, sitten Timo Knuuttila, sitten Meri Lumela, sitten jälleen Knuuttila, jonka jälkeen rehtorina ovat toimineet Juhani Lehtimäki ja Rami Pellonniemi sekä vuonna 2021 virassa aloittanut Tiina Saarenketo. 

## Lähteet
Austin Butler

**Austin Robert Butler** (s. 17. elokuuta 1991 Anaheim, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Elvis Presleyn roolissa elämäkertaelokuvassa *[[Elvis (vuoden 2022 elokuva)|Elvis]]* (2022), josta hänet palkittiin parhaan draamaelokuvan miespääosan Golden Globella. Hän oli roolistaan myös ehdolla parhaan miespääosan Oscar-palkintoon vuoden 2023 gaalassa.

Uransa alussa Butler tunnettiin rooleistaan Disney Channelin ja Nickelodeonin sarjoissa sekä teinidraamasarjoissa, joihin lukeutuvat muun muassa *[[Zoey 101]]* (2007–2008), *[[Outo, uusi elämä]]* (2010–2011), *[[Vaihdokkaat]]* (2011–2012), *[[Carrien päiväkirjat]]* (2013–2014) ja *[[The Shannara Chronicles]]* (2016–2017). Sitemmin hän on näytellyt muun muassa elokuvissa *[[The Dead Don’t Die]]* (2019), *[[Once Upon a Time in Hollywood]]* (2019), *[[The Bikeriders]]* (2023), ** (2024), *[[Eddington]]* (2025) ja *[[Caught Stealing]]* (2025).

*[[Time]]* nimesi hänet vuonna 2023  yhdeksi vuoden vaikutusvaltaisimmista ihmisistä.

## Yksityiselämä
Butlerin sukujuuret ovat Suomessa. Hänen äitinsä isoisoisovanhemmat Matti Matinpoika Sillanpää ja Liisa Jaakontytär Järvelä olivat Wisconsiniin muuttaneita suomalaisia maahanmuuttajia, mies Alajärveltä ja vaimo Utajärveltä.

Butler seurusteli vuosina 2011–2020 näyttelijä Vanessa Hudgensin kanssa. Vuosina 2021–2024 Butler seurusteli malli Kaia Gerberin kanssa.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Juha Lukala

**Juha Arvo Lukala** (s. 2. tammikuuta 1940 Turku) on suomalainen teatterilavastaja, joka toimi koko työuransa Turun kaupunginteatterissa.

Lukala kävi Turun Piirustuskoulun ja pääsi kaupunginteatterin lavastajaoppilaaksi 1962. Seuraavana vuonna hänestä tuli lavastaja ja vuonna 1977 päälavastaja. Yli 40 vuotta kestäneen uransa aikana Lukala ehti tehdä teatterille yli 180 lavastusta. Hän jäi eläkkeelle helmikuun alussa 2003.

Lukala on tehnyt myös sisustussuunnittelua ja kirjankuvituksia. Vuonna 2004 hän lahjoitti lavastustyössään ottamansa yli 10&nbsp;000 valokuvaa Turun Teatterikerhon säätiölle.

Juha Lukalan veli on vaatesuunnittelija ja kuvataiteilija Esa Lukala. Heidän isänsä oli taidemaalari Arvo Lukala. 

## Lähteet
Ana Dulce Félix

**Ana Dulce Félix** (s. 23. lokakuuta 1982 Azurém) on portugalilainen kestävyysjuoksija.

Félix on 10 000 metrin Euroopan mestari vuoden 2012 EM-kisoista Helsingistä ajalla 31.44,75. Hän sai samalla matkalla EM-hopeaa Amsterdamissa 2016 ajalla 31.19,03 sekä oli seitsemäs Barcelonassa 2010 ja kahdestoista Zürichissä 2014. Hän voitti Amsterdamissa 2016 kultaa puolimaratonin joukkuekilpailussa, henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui 12:nneksi. MM-kilpailujen 10&nbsp;000&nbsp;metrillä hän on sijoittunut kahdeksanneksi Daegussa 2011, 12:nneksi Berliinissä 2009, 13:nneksi Moskovassa 2015 ja 19:nneksi Pekingissä 2015.

Félix sijoittui Lontoon olympialaisissa 2012 maratonilla 20:nneksi. Hän oli neljäs New Yorkin maratonilla 2011.

Félix on saavuttanut maastojuoksun EM-kilpailuissa hopeaa 2011 ja 2012 sekä pronssia 2010 ja 2013. Lisäksi hän oli kuudes 2009, kahdeksas 2019 ja 17:s 2008. Joukkuekilpailussa hän voitti Euroopan-mestaruuden 2008, 2009 ja 2010 sekä sai EM-hopeaa 2011 ja pronssia 2019. Maastojuoksun MM-kilpailuissa hän sijoittui vuonna 2009 henkilökohtaisessa kilpailussa 15:nneksi ja sai joukkuekilpailussa pronssia. Puolimaratonin MM-kilpailuissa hän oli 13:s 2008.

Félix on pitänyt hallussaan Portugalin ennätystä puolimaratonilla.

## Henkilökohtaiset ennätykset
Lähde: IAAF
* 3 000 metrin juoksu: 8.58,03 (2009)
* 5 000 metrin juoksu: 15.08,02 (2009)
* 10 000 metrin juoksu: 31.19,03 (2016)
* Puolimaraton: 1.08.33 (2011)
* Maraton: 2.25.15 (2015)

## Lähteet

## Aiheesta muualla