open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Edvard Wainio

**Edvard August Vainio** (vuoteen 1876 **Lang**, 1876–1919 **Wainio**; 5. elokuuta 1853 Pieksämäki – 14. toukokuuta 1929 Turku) oli suomalainen kasvitieteilijä ja jäkälätutkija. Hän oli Helsingin yliopiston dosentti 1880–1906 ja Turun yliopiston ylimääräinen opettaja vuodesta 1922.

Wainio julkaisi ensimmäiset suomenkieliset kasvimaantieteelliset teokset *Havainnoita Itä-Hämeen kasvistosta* (1878) ja *Kasviston suhteista Pohjois-Suomen ja Venäjän-Karjalan rajaseuduilla* 1878. Myöhemmin hän keskittyi jäkäliin ja keräsi niitä eri puolilta Suomea ja ulkomailta. Tieteellisten teosten lisäksi hän julkaisi yleistajuisen matkakertomuksen Brasiliasta *Matkustus Brasiliassa* (1888) ja Siperian tutkimusmatkasta kertovan vihkosen. Myöhemmin hän julkaisi muiden keräämiin kokoelmiin perustuvia teoksia. Turun yliopisto osti hänen 22&nbsp;000 jäkälänäytettä käsittävän kokoelmansa 1919. Hänen aikanaan kokoelmat Turussa laajenivat 35&nbsp;000 näytteeseen.

Wainio ei saanut hakemaansa kasvitieteen professuuria Helsingin yliopistosta, joten elättääkseen itsensä hän toimi vuosina 1891–1901 painoasiain ylihallituksen asiamiehenä ja 1901–1917 yliasiamiehenä. Koska hän oli sortokausien aikana siten venäläisen hallinnon pääsensori, hänestä tuli julkisuudessa halveksittu ja myös akateemisessa maailmassa hyljeksitty. Suomen itsenäistyttyä hän menetti virkansa ja joutui taloudellisesti koville. Lopulta Turun yliopisto pelasti Vainion tarjoamalla hänelle opettajanviran ja ostamalla hänen kokoelmansa sekä maksamalla hänelle palkkaa niiden järjestämisestä. Viimeisinä vuosinaan Vainio oli arvostettu opettaja ja toimi kasviretkillä ohjaajana. Turun yliopistolla hänen työhuonettaan kutsuttiin ”Vainion majakaksi”, koska valo paistoi sieltä iltamyöhään hänen työskennellessään. Hänelle myönnettiin valtioneläke vain hetkeä ennen hänen kuolemaansa.

Vainion poika Ilmari Vainio julkaisi ensimmäisen suomenkielisen sarjakuvan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Vapaasti ladattavia Edvard Wainion e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Wainsteinin säätiö

**Wainsteinin säätiö** eli **Leo ja Regina Wainsteinin säätiö** oli 1928–2003 toiminut suomalainen säätiö, joka tuki kuvataidetta.

Säätiön perustivat kauppaneuvos Leo Wainstein ja hänen puolisonsa Regina Wainstein vuonna 1928 Suomeen saapumisensa muistoksi ja kiitollisuuden osoitukseksi. Säätiö jakoi vuosittain korkotulonsa apurahoina ja lahjoitti veistoksia. Säätiön lahjoituksia ovat Aarre Aaltosen *[[Ilmatar ja sotka]]* Helsingin Sibelius-puistossa, Matti Hauptin *[[Aino (patsas)|Aino]]* Turun Asemanpuistossa ja sama teos marmoriveistoksena Turun taidemuseossa. Säätiö sulautettiin vuonna 2003 Suomen Kulttuurirahastoon, jossa sen nimenä on nykyisin *Leo ja Regina Wainsteinin rahasto*.

Leo Wainstein (1883–1978) oli odessalaissyntyinen asianajaja, myöhemmin pääkonsuli ja kauppaneuvos. Regina Wainstein o.s. Trilling oli syntyisin Białystokista. Wainstein osti Åbo Klädesfabrikin (Turun Verkatehdas) 1924.

Säätiö on vuonna 1938 julkaissut 29-sivuisen kirjasen *Leo ja Regina Wainsteinin säätiö: 1928-1938*.

## Lähteet
Tomáš Starosta

**Tomáš Starosta** (s. 20. toukokuuta 1981 Trenčín, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa KHL:n Jugra Hanty-Mansijskia, jonne siirtyi vuonna 2011.

## Ura
Starosta on Dukla Trenčínin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä Slovakian Extraligassa vuonna 1999 ja jatkoi siellä vuoteen 2005, jolloin siirtyi kesken kauden silloisen Venäjän superliigan Neftehimik Nižnekamskiin. Elokuussa 2010 hän siirtyi Salavat Julajev Ufaan, jossa pelasi vain yhden kauden. Ufa voitti kauden 2010–2011 päätteeksi KHL:n mestaruuden Gagarin Cupin. Mestaruuskauden jälkeen Starosta allekirjoitti sopimuksen Jugra Hanty-Mansijskin kanssa.

Starosta on edustanut Slovakian maajoukkuetta neljissä jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa, vuosina 2007, 2008, 2010 ja 2012. Vuoden 2012 kisoissa hän oli voittamassa MM-hopeaa. Hän on edustanut maataan myös alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1999, jolloin Slovakia sijoittui turnauksen kolmanneksi, sekä alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina  2000 ja  2001.

## Tilastot

## Lähteet
* 

### Viitteet
Z31

**Z31** oli Saksan laivaston tyypin 1936 Mob hävittäjä toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1940 telakkanumerolla 1001. Alus laskettiin vesille 15. toukokuuta 1941 ja valmistui 11. huhtikuuta 1942.

## Palvelus
Alus luovutettiin 1946 sotakorvauksena Ranskalle.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Suomi talviparalympialaisissa 2010

**Suomi** saavutti Vancouver talviparalympialaisista 2010 yhteensä kaksi mitalia hopeisen ja pronssisen. Suomen lippua avajaisissa kantoi Ilkka Tuomisto. 

## Suomen joukkue

## Mitalit

## Katso myös

* Suomi talviolympialaisissa 2010

## Lähteet

* http://www.paralympia.fi/?id=276
* http://www.paralympia.fi/paralympialaiset/tilastoja/vancouver-2010/ 
* http://yle.fi/urheilu/paralympialaiset_loistavasti_vauhtiin_suomalaisittain_-_loytynojalle_hopeaa/5531201

## Aiheesta muualla

* Ylen Elävä arkisto: Löytynoja ja Tuomisto palauttivat Suomen paralympialaisten mitalikantaan Vancouverin laduilla
Novorossijski morskoi torgovyi port

**Novorossijski morskoi torgovyi port** (, ) on Moskovan (MICEX-RTS) ja Lontoon pörsseissä (LSE) noteerattu, Mustanmeren rannalla sijaitsevan Venäjän Krasnodarin aluepiirin Novorossijskin sataman mukaan nimetty ja kotipaikkanaan Novorossijskin kaupunkia pitävä venäläinen satamaoperaattori.

Yhtiö oli vuonna 2011 kotisivujensa mukaan Venäjän johtava ja Euroopan 3. suurin satamaoperaattori. Se vastasi tuolloin 157,0 miljoonasta rahtitotonnista. Se hoiti 29,3 prosenttia Venäjän merisatamien kautta kulkevasta rahdista. Sen satamatoimintojen kautta kulkee 58,6 % Venäjän meritse kuljetetusta raakaöljysta, 70,8 % sokerista, 29,6 % viljasta, 28,2 % raudasta ja 26,9 % muista metalleista sekä 15,7 % öljynjalostustuotteista. 

Vuosien 2010-2011 aikana yhtiö sai hallintaansa Novorossijskin jälkeen  maan toiseksi suurimman sataman eli Primorskin öljysataman keskeisimmät satamatoiminnot. Järjestelyihin liittyneiden sopimusten myötä Novorossijski morskoi torgovyi port -yhtiön osake-enemmistö (50,1 %) siirtyi yksityissektorilta Venäjän valtion hallitsemalle Transneft-öljynsiirtoyhtiölle ja oligarkki Zijavudin Magomedoville (Зиявудин Магомедов). Venäjän valtio omistaa satamayhtiötä myös suoraan (20 %) ja Venäjän rautateiden omistusosuuden kautta. Satamaoparaattori toimii myös Kaliningradin alueen Baltijskin satamassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Yhtiön kotisivut 
*Novorossijskin sataman pohjapiirros  (morinfocenter.ru)
Urpo Wainio

**Urpo Olavi Wainio** (7. huhtikuuta 1910 Helsinki – 16. kesäkuuta 1975) oli suomalainen taidemaalari. 

Wainio opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1934-1937 ja Pariisissa vuonna 1949 opettajanaan André Lhote. Hän erikoistui lasimaalauksiin ja teki niitä esimerkiksi Pielaveden (1956) ja Kokkolan kirkkoihin (1960) sekä Otanmäen seurakuntasaliin (1960). Hän teki silti myös öljymaalauksen *Kristus vierailee kolarilaisessa kodissa* (1965) alttaritauluksi Kolarin kirkkoon. Wainio lienee tehnyt myös Mika Waltarin romaanin *[[Sinuhe egyptiläinen]]* (1945) alkuperäisen kansikuvan.

Wainio opetti Taideteollisessa oppilaitoksessa vuodesta 1952.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Urpo Wainion taidetta Valtion Taidemuseon sivuilla
Sosiaalityöntekijä Virtanen

**Sosiaalityöntekijä Virtanen** on Mainos-TV:n kevätkaudella 1976 esittämä kuusiosainen draamasarja sosiaalityöntekijän työstä. Jokainen osa on oma itsenäinen episodinsa, mutta osittain samat roolihahmot ja näyttelijät esiintyvät useammissa sarjan jaksoissa. Sosiaalityöntekijä Pirjo Virtasena esiintyy Leni Katajakoski. Ammattinäyttelijöiden lisäksi sarjassa esiintyy runsaasti Helsingin huoltoviraston toimihenkilöitä, joiden kanssa sarjan tositarinoihin perustuvaa sisältöäkin kehiteltiin. Tarinat käsikirjoitti Aira Ruishalme MTV:n perhetoimituksen päällikön Kyllikki Stenrosin tilauksesta. Sarjan ohjasi Pekka Parikka. Tämän jatkoksi tehtiin sarja *[[Teollisuustyöntekijä Virtanen]]* (1977).

Ensimmäinen jakso ”Olkileipä” kertoo pätkätöistä eläköityvästä leskimiehestä ja hänen eläkkeensä suuruuden hankalasta laskemisesta. Toinen jakso ”Mistä rahat?” kuvaa huoltoviraston työtä kolmilapsisen lähiössä asuvan perheen auttajana, kun vanhemmat sairastelevat. Jaksossa ”Tyttö Helsingin viidakoissa” tutustutaan ensikodin toimintaan aviottoman lapsen saavan nuoren äidin auttajana. ”Kutosen mies” kertoo vaimoaan Helsinkiin pakenevasta miehestä, joka pääsee asumaan Intiankadun asuntolaan. Jakso ”Pavin tutut” kuvaa tuolloin ”irtolaisiksi” kutsuttujen syrjäytyneiden nuorten naisten elämää muun muassa työlaitoksessa. Viimeisessä jaksossa ”Anselm ja muut” siirrytään Helsingistä kuvaamaan maaseudun sosiaalityötä muun muassa skitsofreniaa sairastavan miehen ja alkoholistien parissa.

## Lähteet
Z34

**Z34** oli Saksan laivaston tyypin 1936 Mob hävittäjä toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin 14. tammikuuta 1941 telakkanumerolla 1004. Alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1942 ja valmistui 5. kesäkuuta 1943.

## Palvelus
Miehistö upotti aluksensa 26. maaliskuuta 1946.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Z39

**Z39** oli Saksan laivaston tyypin 1936 Mob hävittäjä toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Germaniawerftiltä Kielistä, missä köli laskettiin 1940 telakkanumerolla 629. Alus laskettiin vesille 2. joulukuuta 1941 ja valmistui 21. elokuuta 1943.

## Palvelus
Alus luovutettiin 1946 sotakorvauksena Yhdysvalloille.

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Quality Street

**Quality Street** on makeiskokoelma, joka kattaa Nestlén erimakuisia, usein säilyketölkkeihin tai laatikkoihin pakattuja makeisia. Quality Street sai alkunsa vuonna 1936 Halifaxin kondiittori Mackintosh'sin ansiosta.
## Makeisvalikoima

Laatikossa olevat makeiset ovat vaihdelleet ja kehittyneet vuosien aikana. Joulukuussa 2010 kokoelmassa oli yhteensä 12 erilaista yksittäispakattua makeisvaihtoehtoa; kaikki ovat suklaa- tai toffeepohjaisia, ja ne ovat seuraavanlaisia:

* Milk Chocolate Hazelnut karamellilla (purppura käärö) 
* Chocolate Noisette Pate (hasselpähkinäkolmio) (vihreä käärö, kolmio) 
* Chocolate Toffee Finger (kultainen käärö, tikku) 
* Toffee Penny (kultainen käärö) 
* Vanilla Fudge (vaaleanpunainen käärö) 
* Strawberry Delight (punainen käärö, pyöreä) 
* Coconut Eclair (sininen käärö) 
* Caramel Swirl (keltainen käärö) 
* Milk Choc Block (vihreä käärö) 
* Orange Crunch (oranssi käärö, kahdeksankulmainen) 
* Orange Creme (oranssi käärö) 
* Toffee Deluxe (ruskea käärö)

## Katso myös
* Celebrations

## Lähteet
Varhaisiän musiikkikasvatus

**Varhaisiän musiikkikasvatus** on taiteen perusopetuksen musiikin alaan kuuluvaa, mutta siihen vapaavalintaisesti sisältyvää musiikinopetusta. Sen lähtökohdat ovat samat sekä taiteen perusopetuksen yleisessä että laajassa oppimäärässä. Varhaisiän musiikkikasvatus edeltää taiteen perusopetuksen yhteisiä opintoja.

Varhaisiän musiikkikasvatuksen laajuudesta, sisällöstä ja tavoitteista päättää opetuksen järjestäjä, mutta Opetushallitus on laatinut taiteen perusopetuksen opetussuunnitelmaperusteet, jotka määrittävät muun muassa opetuksen arvoperustan. Varhaisiän musiikkikasvatus on leikinomaista toimintaa, jonka tavoitteena on kehittää lapsen luovuutta, musiikillisia valmiuksia ja itsetuntoa. Toimintaan voi sisältyä soitinopintoihin valmentavaa opetusta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Varhaisiän musiikinopettajat ry
Valdemar Maununpoika

**Valdemar Maununpoika** (Bjälbo) (k. 1318) oli Maunu Ladonlukon nuorin poika. Hän osallistui veljensä Eerik Maununpojan kanssa juonitteluihin Torkkeli Knuutinpoikaa vastaan ja myöhemmin myös Birgeriä vastaan. 

Kun kuningas Birger Maununpoika kruunattiin kuninkaaksi, Valdemarista tuli Suomen herttua. Vuonna 1310 solmitun Ruotsin valtakunnanjakosopimuksen mukaan hän sai hallittavikseen Varsinais-Suomen, Hämeen, Uudenmaan, Ahvenanmaan, Tukholman, osan arkkihiippakuntaa ja Öölannin. Lisäksi hän hallitsi Suomessa Turun ja Hämeen linnoja. Birger vangitutti Valdemarin ja Eerikin, ja nämä kuolivat Nyköpingin linnan vankilassa (niin sanotut Nyköpingin pidot).

## Lähteet
Claudio Matrone

**Claudio Matrone** (s. 8. kesäkuuta 1990 Napoli, Italia) on uransa lopettanut italialais-suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Matrone on FC Hongan kasvatti. Hän pelasi vuosina 2010–2011 Ykköstä FC Espoossa yhteensä 39 ottelun verran, tehden kolme maalia. Kaudeksi 2012 hän siirtyi Veikkausliigassa pelanneeseen Valkeakosken Hakaan, esiintyen 25 ottelussa ja onnistuen kerran maalinteossa. Matrone palasi Ykköseen seuraavaksi vuodeksi ja pelasi 12 ottelua PK-35 Vantaan riveissä. Grankulla IFK:ta hän on edustanut vuodesta 2014 lähtien.

## Lähteet
Z43

**Z43** oli Saksan laivaston tyypin 1936B hävittäjä toisessa maailmansodassa.

## Valmistus
Alus tilattiin 17. helmikuuta 1941 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin 1. toukokuuta 1942 telakkanumerolla 1029. Alus laskettiin vesille syyskuussa 1943 ja valmistui 31. toukokuuta 1944. Samana päivänä alus otettiin palvelukseen ensimmäisenä päällikkönään Carl Heinrich Lampe, joka oli myös aluksen ainoa päällikkö.

## Palvelus
Alus aloitti operatiivisen palveluksensa lokakuussa 1944, jolloin se liitettiin 6. hävittäjälaivueeseen itäiselle Itämerelle. Alus operoi 22.-24. marraskuuta yhdessä *[[Z25|Z25:n]]*, *[[Admiral Scheer]]in* sekä 2. torpedovenelaivueen kanssa tukien saksalaisten vetäytymistä Saarenmaalta. Alus lähti 9. joulukuuta 6. laivueen lippulaivan *[[Z35|Z35:n]]* sekä *[[Z36|Z36:n]]* ja kahden torpedoveneen kanssa miinoittamaan operaatio Nilissä Viron rannikkoa. Kolme vuorokautta myöhemmin osasto joutui sankassa sumussa saksalaisten laskemaan Nashorn miinakenttään, jolloin *Z35*  ja *Z36* tuhoutuivat miehistöineen osuttuaan miinoihin. Operaatio peruutettiin ja *Z43* palasi Gotenhafeniin.

Alus oli saattajana Gotenhafenin ja Libaun välillä 18.-25. tammikuuta sekä 29. tammikuuta - 9. helmikuuta 1945. Se tulitti Neuvostoliiton joukkojen asemia 23. helmikuuta Samlandin rannikolla. Saatettuaan *SS Hamburgin* Sassnitziin *[[Z25|Z25:n]]* kanssa 27. helmikuuta alus oli ilmatorjunta-aluksena, kunnes se suojasi *[[Deutschland (1931)|Lützowin]]* ja *[[Admiral Scheer]]in* Danziginlahdelta Swinemündeen 7. maaliskuuta. Seuraavan viikon alus oli Kolbergin edustalla suojaten kuljetusaluksia ilmahyökkäyksiltä. Alus tuki tykistöllään maajoukkoja 17.-19. maaliskuuta sekä suojasi pakolaisia kuljettaneita aluksia.

Alus palasi Kieliin 2. toukokuuta, jossa sen miehistö upotti aluksensa seuraavana päivänä Geltingerinlahteen Flensburgin lähistöllä.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1913

**Jalkapallon SM-kilpailu 1913** järjestettiin kuudetta kertaa Suomen jalkapallohistoriassa. Mestaruuden voitti Kruununhaan Urheiluseura, kuten seuran nimi suomenkielisessä lehdistössä tuohon aikaan kirjoitettiin. Mestaruus oli seuran ensimmäinen.

Kilpailuun osallistui kaikkiaan kuusi joukkuetta. Helsinkiläiset kamppailivat keskenään toisesta loppuottelupaikasta ja toinen paikka oli varattu Turun voittajalle. Turkulaiset joutuivatkin ottelemaan kolme kertaa, ennen kuin kaupungin edustaja finaalissa oli selvillä. SM-kilpailujen ohella seurat kävivät lukuisia muitakin kilpailuja, ja lehdistökään ei aina ollut perillä mihin kilpailuun ottelu kulloinkin kuului.

## 1.kierros

## Välierä

## Loppuottelu

## Suomen mestarit
Gunnar Helin; Ilmari Saxell, Artur Johansson; Alexander Holmström, Hugo Mantila, Rudolf Lundqvist; Peter Sikow, Knut Johansson, Ragnar Wickström, Lars Schybergson; Richard Schybergson - K. Marasoff.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen pääsarjatason sarjataulukot RSSSF:n sivuilla
Z44

**Z44** oli Saksan laivaston tyypin 1936A hävittäjä toisessa maailmansodassa.

## Valmistus
Alus tilattiin 17. helmikuuta 1941 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin 1. elokuuta 1942 telakkanumerolla 1030. Alus laskettiin vesille 20. tammikuuta 1944, mutta se ei valmistunut ennen tuhoutumistaan 29. heinäkuuta 1944.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Peet Vallak

**Peet Vallak**, oik. **Peeter Pedajas**, (1893–1959) oli virolainen kirjailija. Hänen tuotantonsa oli pääasiassa novelleja. Häntä pidetään humoristis-yhteiskuntakriittisenä arjen kuvaajana.

## Teokset

Vallak julkaisi yhdeksän novellikokoelmaa
*"Must rist" (1925)
*"Epp Pillarpardi Punjaba potitehas" (1925; saman niminen komedia1937)
*"Ajude mäss" (1926)
*"Relvad vastamisi" (1929)
*"Omakohus" (1932)
*"Neli tuult jalge all" (1934)
*"Teod pahurpidi" (1935)
*"Armuleib" (1936)
*"Lambavarga Näpsi lorijutte" (1938)

Valikoimat:
*"Vilja mitmest salvest" I–III (1945–1948)
*"Valitud novelle" (1955, 1958)
*"Valitud novellid" I (Stockholm 1959)
*"Tuuled ümber maja" (1968)
*"Hinge taud" (1983)
*"Elu nullpunkt" (1985)

## Lähteet
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1915

**Vuonna 1915** voitiin taas järjestää jalkapallon Suomen mestaruuskilpailut, edellisen kauden jäädessä väliin ensimmäisen maailmansodan takia. Mestaruuden voitti Kronohagens IF. Alueellisesti muodostetun karsintajärjestelmän johdosta turkulaisjoukkueet aloittivat kilpailun vasta välierissä, kun taas helsinkiläisten piti voittaa jo 2–3 ottelua välieriin päästäkseen.

## Alkuerät

## Puolivälierät

## Välierät

## Loppuottelu
Töölön Pallokentällä. Yleisöä noin 1600.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen pääsarjatason sarjataulukot RSSSF:n sivuilla
Matti Aaltonen

**Matti Aaltonen** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* Matti Aaltonen (1921–1978), arkkitehti ja kuvanveistäjä
* Matti Aaltonen (1926–2007), Forssan kirjapainon toimitusjohtaja ja teollisuusneuvos.
* Matti Aaltonen (1929–), eversti, Panssariprikaatin komentaja.
Matti Aaltonen (teollisuusneuvos)

**Matti Isko Istara Aaltonen** (26. elokuuta 1926 Forssa – 27. tammikuuta 2007 Helsinki) oli Forssan kirjapainon toimitusjohtaja ja teollisuusneuvos. Hänen isänsä oli Forssan Lehden perustaja ja Forssan kirjapainon ensimmäinen johtaja, professori Esko Aaltonen. Matti Aaltosen veli on dokumenttielokuvien tekijä Jouko Aaltonen.

Forssan kirjapainossa Aaltonen työskenteli 15-vuotiaasta alkaen kaikissa tehtävissä ja tuli vuonna 1948 isänsä jälkeen Forssan Lehden toimitusjohtajaksi sekä vuonna 1952 Forssan kirjapainon toimitusjohtajaksi, kun Esko Aaltonen siirtyi professoriksi Turun yliopistoon. Matti Aaltosen aikana Forssan kirjapaino laajeni ja Forssan lehti alkoi ilmestyä kuudesti viikossa. Forssan Lehden päätoimittajana Aaltonen oli vuosina 1962–1965 ja 1973–1974. Teollisuusneuvoksen arvo hänelle myönnettiin vuonna 1978.

Isänsä tavoin Aaltonen oli mukana paikallisessa kotiseututyössä ja toimi muun muassa Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen puheenjohtajana. Myös yhdistyksen julkaisemasta Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen vuosikirjasta tuli hänen aikanaan arvostettu julkaisu.

## Lähteet
Alf Wallander

**Alf Wallander** (1862–1914) oli ruotsalainen taidemaalari ja muotoilija. Hän oli jugend-henkinen Ruotsin taideteollisuuden uudistaja. Hän oli vuodesta 1896 Rörstrandin taiteellinen johtaja. Hänen maalauksensa oli pastellein tehtyjä henkilösommitelmia ja tunnelmamaisemia. Keraamiset työt olivat korkeita reliefimuotoja ja niissä oli kukka- ja eläinkoristelua. Lisäksi hän suunnitteli kuvakudoksia, huonekaluja, lasia ja taontatöitä.

Hänen setänsä oli taidemaalari Josef Wilhelm Wallander. Hän oli naimisissa taiteilija Gerda Charlotta Wallanderin kanssa, ja heillä on poika, arkkitehti Sven Wallander

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jalkapallon mestaruuskilpailut 1914

**Vuonna 1914 Suomen jalkapallomestaruuskilpailut** jäivät pelaamatta. Ensimmäinen maailmansota alkoi 28.heinäkuuta 1914, keskeyttäen urheilutoiminnan Suomen suuriruhtinaskunnassa. Alueellisia kilpailuja ennätettiin jonkin verran pelaamaan. Helsingin mestaruuden voitti Helsingin IFK. Turussa parhaaksi osoittautui Åbo IFK ja Viipurin mestaruus meni Reippaalle, joka 11. lokakuuta voitti Pontevan 2–0. Lappeenrannassa mestariksi palloili Lappeenrannan Luistinseura, joka löi Yhteiskoulun Voimistelijat 6–2.

## Helsingin mestaruuskilpailu
Helsingissä mestaruuskilpailut alkoivat 26. syyskuuta. Kilpailussa putosi jatkosta kärsittyään kaksi tappiota. Myös seurojen 2-joukkueet olivat oikeutettuja osallistumaan kilpailuun.

### Alkuottelut

### Loppuottelut

Kaksi viimeistä joukkuetta kohtasi *finaalisarjassa*. Pelipäivät olivat 15. ja 22. marraskuuta. KIF:llä oli tappio alla keskinäisestä ottelusta aiemmilta kierroksilta.

## Turun mestaruuskilpailu
Turussa mestaruuskilpailut alkoivat 27. syyskuuta

### Alkusarja

### Loppuottelu

## Palloliiton sarjakilpailut
Palloliitto järjesti kevätkaudella myös alueellisen sarjakilpailun, joka kuitenkin onnistui suunnitellulla tavalla vain Helsingissä. Turun otteluissa ÅIFK voitti AIK:n 5–1 ja AIK puolestaan Urheiluliiton 6–1. Viipurilaisten keskinäisistä otteluista ei ole tietoja. 

### Helsinki

**1. luokka**

**2. luokka**

1 HJK3 luovutti kaksi otteluaan.
Suluissa otteluiden pelipäivät, mikäli tiedossa. Helsingin IFK:n 1-joukkue ei jostakin syystä ole ottanut osaa sarjakilpailuun. KIF tunnettiin tuohon aikaan suomenkielisellä nimellä Kruununhaan Urheiluseura (KUS).

### Vaasa
Vaasassa sarjakilpailut pelattiin syyskuussa.

## Lähteet
*  Suomen Urheilulehti - Juho Halme: Urheilukalenteri IV 1916-1917. Helsinki 1916, Urheilijain Kustannus-osakeyhtiö. 
* Palloliiton toimintakertomus 1914-1915 
* Suomen Urheilulehti 1913/1914 numerot:
32 - 7.toukokuuta, sivu 599
33 - 14. toukokuuta, sivu 617
34 - 20. toukokuuta, sivu 633
35 - 28. toukokuuta, sivu 651
36 - 5. kesäkuuta, sivu 668
Uuraan satama

**Uuraan satama** (myös *Vysotskin satama*, , LOCODE: RUVYS) on Venäjän Leningradin alueen Viipurin piirin Uuraan saarella sijaitseva, maantieteellisesti kaksiosainen merisatama. Satamasta on Suomen rajalle noin 50 kilometriä ja Pietariin noin 90 kilometriä. Satamaan kuuluu noin 3,5 kilometriä kaupungin keskustan eteläpuolella sijaitseva Lukoil-yhtiön öljyterminaali ja kantakaupungissa sijaitseva kuivarahtisatama. Molemmille satama-alueille johtaa rautatieyhteys. Syväväylä Viipurin satamaan ja Saimaan kanavalle kulkee Uuraan satama-alueen eteläisemmän osan eli öljyterminaalin editse ja pohjoisemman kuivarahtisatama alueen kautta.

## Satama-alueet
### Uuraan öljyterminaali
Uuraan öljyterminaali () on rakennettu erityisesti öljy-yhtiö Lukoilin tarpeisiin kaupungin eteläpuolelle. Satamassa on petrokemiallisiin kuljetuksiin kaksi 344,5 metriä pitkää laituripaikkaa 13,2 metrin syväyksellä ja yksi 83 metriä pitkä laituri 5,5 metrin syväyksellä. Lisäksi on avustaville aluksille kuten hinaajille ja luotsille tarkoitettu 4. laituri. Öljyterminaalin toimintaa hoitaa RPK-Vysotsk-Lukoil-II -yhtiö. 

### Uuraan kuivarahtisatama
Uuraan kuivarahtisatama sijaitsee Uuraan kaupungissa (). Siellä on neljä 140- 213 metriä pitkää laituripaikkaa aluksille, joilla on enintään 9,3 metrin syväys. Satamaa operoi ООО Port Vysotski-yhtiö. Sataman kautta kuljetetaan esimerkiksi kivihiiltä. 

## Rahtimäärät
Tonnimääräisesti selvä enemmistö rahdista on vuodesta 2005 lähtien kulkenut öljyterminaalin kautta.
 

## Katso myös
* Viipurin satama
* Koiviston öljysatama
* Laukaansuun satama

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Satama-alueen pohjapiirros  (morinfocenter.ru)
*Vysotsk port  (marinetraffic.com)
*Ulkopoliittinen instituutti: Venäjän liikennestrategiset suuntaviivat Itämerellä (2010) (fiia.fi)
*Satama-alueesta (2009) 
*ТЕРМИНАЛ РПК ВЫСОЦК ЛУКОЙЛ 2  март 2011 - Video Uuraassa sijaitsevasta Lukoilin öljyterminaalista
Valeria Borovskaya

**Valeria Borovskaya** (s. 17. helmikuuta 1995 Belgorod) on kuuro suomalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja. Häntä valmentaa Reijo Jokela, Kaisa Siitonen ja Matti Laatikainen.

Borovskaya voitti kuurojen korkeushypyn EM-kultaa 2011 Kayserissa, Turkissa. Hän hyppäsi tuloksen 171 cm, joka on myös kisaennätys sekä nuorten Euroopan- ja maailmanennätys. Hän saavutti EM-hopeaa 2012 kuurojen Euroopan hallimestaruuskilpailuissa Tallinnassa ja voitti kuurojen MM-pronssia Torontossa. Euroopan juniorien EM-kisoissa 2012 Bydgoszczissa Valeria Borovskaya toi historian ensimmäinen EM-nuorten korkeushypyn kultamitalin Suomeen.

Hallissa Borovskaya on hypännyt 171 cm.

## Lähteet
* Valeria Borovskaya Tilastopajan tietokannassa (tilastopaja.org)
Harmaakorvayökkö

**Harmaakorvayökkö** (*Plecotus austriacus*) on eurooppalainen isokorvainen lepakkolaji. Se saalistaa enimmäkseen päiväsaikaan perhosia. Laji on melko samannäköinen kuin korvayökkö, mutta sillä on vaaleampi vatsan alue. 

## Lähteet
Kupittaan ravirata

**Kupittaan ravirata** (**Turun Hippodromi**) oli Turun Kupittaalla vuosina 1902–1973 sijainnut ravirata. Se sijaitsi Hippoksentien pohjoispuolella Kupittaan jalkapallostadionin vieressä. Paikalla on nykyään jalkapallokenttiä, velodromi sekä BMX-rata.

## Historia
Ensimmäiset ravikilpailut Turussa oli järjestetty vuonna 1817 Aurajoen jäällä. Suomen ensimmäinen varsinainen ravirata oli valmistunut vuonna 1884 Helsingin Oulunkylään. Vuonna 1894 perustettu Turun Hippos ryhtyi heti perustamisensa jälkeen suunnittelemaan oman radan rakentamista. Sopiva paikka löytyi, kun Turun Tarkk'ampujapataljoona vuonna 1899 siirsi ampumaratansa Kupittaalta Kärsämäkeen. Ravirata aloitti toimintansa kolme vuotta myöhemmin. 

1970-luvulle tultaessa Kupittaa alkoi käydä ahtaaksi raviradan toiminnalle. Lisäksi vanhanaikainen rata ei enää vastannut ajan vaatimuksia. Viimeiset kilpailut Kupittaan raviradalla ajettiin 9. syyskuuta 1973. Kupittaan sulkemisen jälkeen Turun ravitoiminnassa oli neljän ja puolen vuoden tauko, kunnes uusi Metsämäen ravirata avattiin maaliskuussa 1978. Nykyään Kupittaan raviradasta on jäljellä vuonna 1948 valmistunut kioskirakennus, niin sanottu totokioski. Arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema puurakenteinen kioski on suojeltu.

Kupittaan raviradan sisäkentällä oli myös speedway-rata, jolla ajettiin lajin ensimmäinen kilpailu Suomessa vuonna 1949. Siellä järjestettiin myös useita kansainvälisiä kilpailuja. Lisäksi alueella oli greyhound-rata, jossa järjestettiin vuoden 1981 pohjoismaiden mestaruuskisat. Greyhound-rata lopetti toimintansa 1980-luvun alussa. Vinttikoirarataa korvaavat Metsämäen raviradalla olevat Turun Greyhound Klubin omistama rata ja Turun Vinttikoirakerhon rata Vätissä.

Kupittaalla järjestettiin kolmet Kuninkuusravit, vuosina 1939, 1949 ja 1963.

## Muuta
1900-luvun alkuvuosien tunnetuin suomalainen ravihevonen Eino-Vakaa kuoli Kupittaan raviradalla kesken kilpailun syyskuussa 1913. Hevonen haudattiin rata-alueelle ja se sai myöhemmin myös oman muistomerkin.

## Lähteet
* Roger Johansson: *Turun Hippos 1894–1994*, Turun Hippos 1994.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Ilmakuva Kupittaan raviradasta vuodelta 1973. Hippoksentie kuvan alareunassa.
Kelkkalan ravirata

**Kelkkalan ravirata** oli Viipurissa toiminut ravirata, joka perustettiin vuonna 1892. Kelkkalan kaupunginosassa sijainnut rata oli Suomen toiseksi vanhin vuonna 1884 valmistuneen Oulunkylän raviradan jälkeen. Viipuri luovutettiin Neuvostoliitolle vuonna 1944, jonka myötä toiminta raviradalla loppui. Nykyään se on osittain metsittyneenä Pietariin johtavan maantien A125 läheisyydessä olevalla teollisuusalueella.

Yksi Viipurin läänin Hevosystäväin Yhdistyksen omistaman raviradan syntyyn keskeisesti vaikuttanut hahmo oli paikallinen kauppaneuvos Wilhelm Rothe ja myöhemmin keskeisiin taustahahmoihin kuului tunnettu viipurilainen hevosmies Fritz Buttenhoff. Kuninkuusravit Kelkkalassa järjestettiin vuonna 1938. Ravikuninkaaksi kruunattiin tuolloin Toivo Pohjalan omistama ori Lohdutus.

## Muita urheilukilpailuja
Hevoskilpailuiden lisäksi radalla järjestettiin myös muiden urheilulajien tapahtumia. Vuonna 1910 Kelkkalan ravirata isännöi yleisurheilun SM-kilpailuja, jotka tuolloin tunnettiin vielä nimellä Kalevan-ottelu. Vuosina 1932, 1935 ja 1939 Kelkkalassa pidettiin Viipurin Moottorikerhon järjestämät kansainväliset moottoripyörien TT-ajot.

## Jatkosodan taistelut
Jatkosodan aikana suomalaisten viimeinen puolustuslinja VKT-linja, kulki Kelkkalan raviradan kautta Ristimäen hautausmaalle. Viipurin taistelun yhteydessä 20. kesäkuuta 1944 alueella käytiin jonkin verran taisteluja. 

## Lähteet
ThreeBond Racing

**ThreeBond Racing** on japanilainen pikkuformulatalli. Talli perustettiin vuonna 2000, jolloin talli kilpaili Japanin F3-sarjassa. Seuraavana vuonna tallin kuljettaja Yūji Ide sijoittui sarjan viidenneksi. Vuonna 2003 talli saavutti ensimmäisen palkintosijansa samassa sarjassa. Vuonna 2005 talli sijoittui Japanin F3 sarjan toiseksi kuudella voitollaan ja voitti Aasian F3-sarjan mestaruuden. Vuonna 2006 tallin kuljettaja Fabio Carbone sijoittui sarjan neljänneksi. Vuonna 2011 talli voitti All-Japan Formula Three Championship-sarjan mestaruuden. Vuonna 2012 talli ajoi muutaman kilpailun Formula 3 Euroseries-sarjassa kilpaillen suomalaisella lisenssillä. 

## Aiheesta muualla
*http://www.threebond.co.jp/en/companyinformation/sportssponsor/motor/f3/team/history.html
Målilla

**Målilla** on Ruotsissa, Hultsfredin kunnassa, Kalmarin läänissä sijaitseva taajama ja entinen kunta. Taajamassa asui vuonna 2010 yhteensä 1&nbsp;524 asukasta.

Målilla tunnetaan hyvin sen ääripäisistä lämpötiloista. 29. kesäkuuta 1947 Målillassa mitattiin koko Ruotsin korkein lämpötila, +38 astetta. Tämä luku on sama kuin mitä on mitattu Ultunassa Uplannissa. Ääripäisten lämpötilamittausten takia erääseen paikkakunnalla sijaitsevaan liikenneympyrään on asennettu 15 metriä korkea lämpömittari. Aika pian sen vihkiäisten jälkeen joulukuussa 2000 siihen kuitenkin törmäsi auto ja lämpömittarin alapäässä oleva metallipallo jouduttiin korjaamaan.

Målilla on tunnettu myös Moto GP -radastaan. Siellä on erityisesti kilpaillut paikallinen, aiemmin Dackarna Målilla -nimellä toiminut Moto GP -joukkue. Luxo Stars ja Team Svelux olivat kaksi ohimennyttä nimeä, jotka olivat käytössä ennen kuin alkuperäinen nimi palautettiin.

## Väestönkehitys

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hultsfred kommun: Besöksmål i Målilla  
* Sydsvenskan: Målilla - varmast i Sverige
Ala Al-Sasi

**Ala Al-Sasi** (; s. 2. heinäkuuta 1987) on jemeniläinen jalkapalloilija. Hänen seuroinaan ovat olleet Al-Ahli Sana'a (2005–2009) ja sen jälkeen Al-Hilal Hudayda. Hän pelaa keskikentällä. Vuodesta 2007 lähtien hän on pelannut myös Jemenin jalkapallomaajoukkueessa.

## Lähteet
Karras

**Karras** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Alex Karras (1935–2012), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
* Matti Karras (1932–2013), suomalainen sähkötekniikan professori
* Nolan Karras (s. 1944), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.

; Kuvitteellisia henkilöitä
* Damien Karras, pappi ja psykiatrinen konsultti Manaaja-elokuvissa.
Yours Sincerely

**Yours Sincerely** on suomalaisen Moon-yhtyeen studioalbumi vuodelta 1991. Myöhemmin yhtye on toiminut nimellä Moon Cakes.

Albumi on äänitetty kotistudiossa Keravalla ja miksattu Finnvoxin studioilla Helsingissä. Tuottajana ja äänittäjänä on toiminut yhtyeen kitaristi Mikko Karmila. Pauli ja Mika ovat tehneet masteroinnin Finnvoxilla.

LP-levyn kannen on suunnitellut P. Vilkki ja kuvan on tehnyt Lennart Håkansson.

Levynteossa on saatu tukea ESEK:iltä.

## Kappaleet
Aino Roivainen on tehnyt kaikki laulut, paitsi A5, B2 ja B4: Mikko Karmila ja Aino Roivainen. 

;A-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

; B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

Kappaleiden vaihtoehtoisina niminä on annettu "There's No Magic...", "Winter Night (Memoir)" ja "Want to Be Its Mermaid One Day". Kappaleiden sanat on painettu LP-levyn suojakuoreen. Copyrightin omistaja on Love Kustannus ja tuotanto-oikeuksien Johanna Kustannus.

## Kokoonpano
* Aino Roivainen – laulu ja kosketinsoittimet
* Mikko Karmila – kitara
* Hannu Järvinen – basso
* Paavo Kaihola – rummut
* Juha Korvenpää – kosketinsoittimet

## Singlet

Albumilta on julkaistu single *There's No Magic*, ja sen ensimmäinen sijoitus Suomen virallisella singlelistalla ajalta 15.–28.10.1991 on ollut kahdeksas.

## Arviot

Albumi oli Rumba-lehden kriitikoiden mielestä vuoden 1991 kuudenneksi paras kotimainen albumi ja "There's No Magic..." viidenneksi paras kotimainen biisi. Lehden lukijaäänestyksessä "There's No Magic" sijoittui yhdenneksitoista ja yhtye oli kolmanneksi paras uusi kyky.

## Lähteet
* Moon LP *Yours Sincerely* (AMT 2034) 1991

### Viitteet
Leonardo Moccia

**Leonardo Moccia** (7. marraskuuta 1801 Torre Santa Susanna – 17. huhtikuuta 1852) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin diakoniksi 20. joulukuuta 1823 ja papiksi 12. kesäkuuta 1824. Hänet valittiin Gallipolin hiippakunnan johtoon 7. lokakuuta 1848, ja valinta vahvistettiin 11. joulukuuta. Moccia kuoli 50-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Esko Valsta

**Esko Valsta** ent. *Vallenius*, (26. elokuuta 1924 Uusikaupunki – 6. syyskuuta 2008) oli suomalainen sellotaiteilija. Hän opiskeli Helsingissä Yrjö Selinin oppilaana ja Pariisissa Maurice Maréchalin oppilaana. Hän oli Helsingin kaupunginorkesterin jäsen vuodesta 1950 ja soolosellisti vuodesta 1961. Hän esiintyi konserteissa ja solistina myös ulkomailla. Hän jäi eläkkeelle 1974.

Hänen veljensä oli pianotaiteilija Tapani Valsta.

## Lähteet
Daniel Murray

**Daniel Murray** (18. huhtikuuta 1768 – 26. helmikuuta 1852) oli irlantilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1792 ja nimitettiin Dublinin koadjuuttoriarkkipiispaksi sekä Hierapolis in Phrygian titulaariarkkipiispaksi 30. kesäkuuta 1809. Piispaksi konsekroinnin suoritti 30. marraskuuta John Thomas Troy, jota avustivat Daniel Delany ja Patrick Ryan.

Murraysta tuli 11. toukokuuta 1823 Dublinin arkkipiispa, jona hän toimi, kunnes kuoli 83-vuotiaana virassa.

## Lähteet
José Ávila Lamas

**José Ávila Lamas** (13. marraskuuta 1803 – 2. tammikuuta 1866) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi mahdollisesti vuonna 1830. Hänet valittiin Plasencian hiippakunnan johtoon 6. huhtikuuta 1852, ja valinta vahvistettiin 27. syyskuuta. Piispaksi konsekroinnin suoritti 2. tammikuuta 1853 Miguel García Cuesta. Ávila Lamas valittiin 1. elokuuta 1857 Orensen piispaksi, ja valinta vahvistettiin 25. syyskuuta. Ávila Lamas kuoli 62-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Uurremesikkä

**Uurremesikkä** (*Melilotus sulcatus*) on mesiköiden sukuun kuuluva yksivuotinen hernekasvi. Sitä esiintyy Etelä-Euroopassa.

Lajin varsi kasvaa 10–40 senttimetriä korkeaksi. Se muistuttaa intianmesikkää (*Melilotus indicus*), mutta uurremesikän korvakkeiden tyviosassa on yhdestä kolmeen hammasta. Terttukukinto on lyhyt ja tiheähkö; teriöt ovat keltaisia. Uurremesikän pallomaisissa paloissa on kehinä uurteita ja harjuja.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Uurremesikkä (''Trigonella sulcata'')
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Melilotus sulcatus'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Melilotus sulcatus''
Heikki Valvanne

**Heikki Ilmari Valvanne** (28. huhtikuuta 1919 Heinola – 29. toukokuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä. Hän oli valtiotieteen tohtori ja työskenteli Suomen Pankissa vuodesta 1945, johtajana vuodesta 1957.

Valvanne valmistui valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1945 ja aloitti samana vuonna Suomen Pankin taloustieteellisen tutkimuslaitoksen tutkijana. Myöhemmin hän oli saman laitoksen johtajana. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1956 ja siirtyi Suomen Pankin johtajaksi. Hän oli Suomen Pankin johtokunnan vt. jäsenenä 1963 ja 1964–1968 sekä varsinaisena jäsenenä 1968–1974. Valvanne erosi johtokunnasta syksyllä 1974 tultuaan Suomen Pankin omistaman Mortgage Bank of Finlandin toimitusjohtajaksi Klaus Wariksen tilalle. Valvanne jäi eläkkeelle tästä tehtävästä vuonna 1983. Hän oli Mortgage Bank of Finlandissa myös hallituksen puheenjohtajana. Lisäksi hän oli Teollistamisrahaston johtokunnan puheenjohtaja vuosina 1969–1975 ja Sponsorin johtokunnan varapuheenjohtaja 1971–1975, sekä kuului Osuuspankkien Keskuspankin hallintoneuvostoon 1967–1969, Matkailun kehitysrahaston hallintoneuvostoon 1970–1973, Suomen Teollisuus-Hypoteekkipankin hallitukseen 1968–1974, Suomen Asuntohypoteekkipankin hallitukseen 1969–1979, Lassila & Tikanojan hallitukseen vuodesta 1975 ja Valtiokonttorin lisättyyn johtokuntaan 1968–1974.

Valvanne oli pääministeri Rainer von Fieandtin sihteeri parin kuukauden ajan 1957–1958. Valvanne kuului Wegeliuksen sukuun. Hänen setänsä oli suurlähettiläs Hugo Valvanne.

## Julkaisuja
*Yhteisöjen verotus Suomessa vuosina 1938–1945 (1947)
*Valtion tulot ja menot sekä kassaliike (1949)
*Budjettierotus budjettipolitiikan makrotaloudellisessa teoriassa (1956)

## Lähteet
Intianmesikkä

**Intianmesikkä** (*Melilotus indicus*) on mesiköiden sukuun kuuluva yksivuotinen hernekasvi. Sitä esiintyy Etelä-Euroopassa.
Lajin varsi kasvaa 15–50 senttimetriä korkeaksi. Se muistuttaa uurremesikkää (*Melilotus sulcatus*), mutta intianmesikän korvakkeet ovat lähes ehyitä. Terttukukinto on tiheä. Teriöt ovat vaaleankeltaisia ja terälehdistä venho ja siivet ovat purjetta lyhyempiä.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.
Mikael Wanonius

**Mikael Wanonius** (1707–1743) oli satakuntalainen kirkkoherra ja kirjoitti ruotsin- ja latinankielisiä tilapäisrunoja. Hänen taitavuudestaan kertoo suomenkielinen hautajaisruno ”Cunnia- ja Muisto-Laulu” vuodelta 1737. Hän kannatti Christian Wolffin valistusfilosofista suuntaa.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Matti Kuusi, Runoilija Mikael Wanonius, Kirjallisuudentutkijain Seuran Vuosikirja 15; 1956
Rantamesikkä

**Rantamesikkä** (*Melilotus dentatus*) on mesiköiden sukuun kuuluva kaksivuotinen hernekasvi, jota esiintyy Euroopassa. Sen varsi kasvaa 20:stä 70:een senttimetriä korkeaksi. Se on uurremesikkää (*Melilotus sulcatus*) muistuttava, molemmilla lajeilla korvakkeet ovat hampaallisia. Teriöt ovat vaaleankeltaisia ja terälehdistä alin, venho on muita lyhyempi. Palko on kypsänä mustanruskea, verkkopintainen.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Kurtto, Arto, Lampinen, Raino, Piirainen, Mikko, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno, Uotila, Pertti & Väre, Henry. 2005. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21:65.
Axel Warén

**Axel Vilhelm Warén** (3. toukokuuta 1869 Suonenjoki – 1. lokakuuta 1899 Helsinki (Keuruu)) oli suomalainen yhteiskunnallisten olojen tutkija. 

Warénin vanhemmat olivat Suonenjoen ja myöhemmin Keuruun kirkkoherra, rovasti Johan Warén (1827−1883) ja Maria Adolfina Aschan. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1886 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1889 ja filosofian maisteriksi 1890. Ensimmäinen suomalaisen torpparikysymyksen selvitys on hänen teoksena *Torpparioloista Suomessa* (1898). Hän kuului Warénin yhdeksänjäseniseen veljessarjaan, josta 1800-luvun lopulla oli seitsemän varsin näkyviä helsinkiläisessä ylioppilasyhteisössä.

Axel Warén oli naimisissa vuodesta 1896 Naëmi Fredrika Pihlmanin kanssa.

## Teoksia
* *Keuruun pitäjän historia*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 47 osa, 5. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1890, 2. näköispainos 1969, 3. näköispainos 1990
* *Tutkimus taloudellisista oloista Kuortaneen kihlakunnassa ; Tutkimuksia taloudellisista oloista Suomen maaseudulla*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1893
* *Torpparioloista Suomessa*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 89 osa. Helsinki 1898
* *Miten tilaton voi saada maata*. Kirjasia kansalaisille 13. Lilius & Herzberg, Helsinki 1899

## Lähteet
Karhunjuuri

**Karhunjuuri** (*Meum athamanticum*) on monivuotinen sarjakukkaiskasvi, jota esiintyy Länsi- ja Keski-Euroopassa. Lajia käytetään koristekasvina.

Karhunjuuri on kaljuvartinen aniksentuoksuinen ruoho, joka kasvaa kymmenestä 50:een senttimetriä korkeaksi. Lehdistä enimmät ovat tyviruusukkeena. Lehtilavat ovat kolmesta neljään kertaan parilehdykkäisiä, lehdykät ovat rihmamaisen kapeita. Kukkien teriön väri vaihtelee valkoisesta punaiseen. Hedelmä on luumunmuotoinen, pituudeltaan neljästä kymmeneen millimetriä.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Kurtto, Arto, Lampinen, Raino, Piirainen, Mikko, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno, Uotila, Pertti & Väre, Henry. 2005. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21:67.

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Karhunjuuri – ''Meum athamanticum''
Albert Heijn

**Albert Heijn** (lyhenne AH) on Oostzaanissa vuonna 1887 perustettu alankomaalainen supermarketketju. Se on nimetty Albert Heijn, Sr.:n mukaan.

Albert Heijn on alankomaalaisen supermarketoperaattorin Aholdin omistamista organisaatioista vanhin. Ketjun myymälät ovat täyden palvelun marketteja (toisin kuin alennusmyymälät). Vuoden 2003 lopulta aina vuoteen 2006 asti kestäneen hintasodan jälkeen hinnat ovat kuitenkin laskeneet.  Hintasodan oli aloittanut Albert Heijn itse, ja siinä olivat osallisina lähes kaikki alankomaalaiset supermarketketjut.

Albert Heijn käyttää tällä hetkellä kolmea erillistä hintatasoa: "A-brändi", myymäläbrändi ja halpamerkki AH Basic. Myymäläbrändillä myydään lähes samanlaatuisia mutta halvempia tuotteita kuin A-brändillä. Hinnoista voi saada lisäalennusta "Bonuskaart"-nimisellä alennuskortilla.

Albert Heijnin markkinaosuus on tällä hetkellä noin 30 prosenttia. Ketjun logossa on tyylitellyt kirjaimet "ah" valkoisella pohjalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Worms: Ultimate Mayhem

**Worms Ultimate Mayhem** on Team 17:n kehittämä videopeli Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Pelissä yhdistyvät *[[Worms 4: Mayhem]]* ja *[[Worms 3D]]*. Pelissä on kaksi yksinpelikampanjaa. Näitä pelaamalla voi saavuttaa uusia aseita, kenttiä, sekä gallerian kuvia. Pelissä on myös laaja nettipeli.

*Worms: Ultimate Mayhem* sai kritiikkiä siitä, että siitä oltiin karsittu monia klassisia aseita pois.

## Lähteet
*http://us.playstation.com/games-and-media/games/worms-ultimate-mayhem-ps3.html
*http://www.gamereactor.fi/arviot/83671/Worms%3A+Ultimate+Mayhem/
*http://www.konsolifin.net/xbox/arvostelut/623/ 
*http://www.pelaajalehti.com/arvostelut/worms-ultimate-mayhem
Vuorikaunokki

**Vuorikaunokki** (*Centaurea montana*) on monivuotinen kaunokkilaji, jota esiintyy Euroopassa. Tavallisesti haarattomat ja siipipalteiset varret kasvavat 30–80 senttimetriä korkeiksi. Lehdet ovat yläviistoja, ruodittomia, suikealapaisia, ehytlaitaisia ja seittikarvaisia. Mykeröjä on vähälukuisesti. Ulompien kehtosuomujen kärkilisäke on kolmiomainen, mustanruskea, matalasti halkoinen. Mykerön laitakukat ovat suuria, tavallisesti tummansinisiä tai vaaleanpunaisia ja kehräkukat tumman sinipunaisia.

Vuorikaunokkia käytetään koristekasvina.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

## Aiheesta muualla
* Luontoportti: Vuorikaunokki (''Centaurea montana'')
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Centaurea montana'' – vuorikaunokki
* Mustila Arboretum: Vuorikaunokki (''Centaurea montana'')
* ITIS: ''Centaurea montana'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Centaurea montana'' 
* Flora of North America: ''Centaurea montana''
Kristineberg (Tornio)

**Kristineberg**  on Tornion kaupungissa Tornionjoen rannassa Alatorniossa sijaitseva asuntoalue. Se on saanut nimensä alueella sijainneen Ruotsin kruunun omistaman Kristinebergin kartanon mukaan. Kartano on perustettu 1765 ja sitä asuttivat ruotsalaiset virkamiehet ja maita viljelivät vuokraviljelijät.
Kristineberg

**Kristineberg** voi tarkoittaa seuraavia:

Ruotsissa:
* Kristineberg, Tukholman kaupunginosa
* Kristineberg, taajama Lyckselen kunnassa
* Kristineberg, taajama Malmön kunnassa

Suomessa:
* Kristineberg, asuntoalue Torniossa
Mustakaunokki

**Mustakaunokki** (*Centaurea nigra*) on monivuotinen kaunokkilaji, jota esiintyy Euroopassa. Se muistuttaa monilla tuntomerkeillä ahdekaunokkia (*Centaurea jacea*), mutta mykerön kehtosuomujen kärkilisäke on musta ja kampamaisesti ripsiliuskainen, kun taas ahdekaunokilla se on tavallisesti ruskea ja risaliuskainen. Mustakaunokin mykerössä ei ole isoja laitakukkia ja teriöt ovat yleensä tummemmanvärisiä ahdekaunokkiin verrattuna.

Laji voi risteytyä ahdekaunokin kanssa ja risteymä eli kenttäkaunokki uudelleen risteytyä kantalajien kanssa.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.
Piikkikaunokki

**Piikkikaunokki** (*Centaurea calcitrapa*) on kaksivuotinen kaunokkilaji, jota esiintyy Euroopassa Välimeren alueella.

## Ulkonäkö ja koko

Piikkikaunokki kasvaa 20–70 senttimetriä korkeaksi. Varsi on jäykkä ja harittavahaarainen. Sekä varsi että lehdet ovat aluksi harmaakarvaisia. Kierteisesti olevien alus- ja keskilehtien lapa on pariliuskainen, mutta latvalehtien lapa on ehyt. Lehtilaita on harvaan piikkihampainen. Yksittäin latvahaarojen kärjissä olevat kukkamykeröt ovat perättömiä ja lehtien ympäröimiä. Mykerön kehto on 6–8&nbsp;mm leveä ja pullean lieriömäinen. Mykerön vaaleanvihreät kehtosuomut ovat paksuja, tyviosasta puikeita, kalvolaitaisia ja laidoiltaan hentopiikkisiä lukuun ottamatta kärkiä, joiden piikki on vankka. Kehtosuomujen kärkilisäkkeet ovat kolmiomaisia ja väriltään vaalean kellanruskeita tai punertavia. Kukan teriö on vaaleanpunainen. Suomessa piikkikaunokki kukkii elo-syyskuussa. Pähkylät ovat litteitä ja niiltä puuttuu pappus.

## Levinneisyys
Piikkikaunokki on kotoisin Välimeren alueelta Etelä-Euroopasta, Pohjois-Afrikasta ja Länsi-Aasiasta. Suomessa, kuten myös muualla Fennoskandiassa, piikkikaunokki on hyvin harvinainen uustulokas, jota on tavattu muutamin paikoin Etelä- ja Lounais-Suomessa. Suomen löydöt kasvista ovat usein vanhoja ja kytkeytyvät purjelaivakauteen. Esimerkiksi Ahvenanmaalla laji on ollut painolastitulokas ja se on löydetty maakunnasta viimeksi vuonna 1911.

## Elinympäristö
Suomessa piikkikaunokki kasvaa tyypillisillä tulokaslajien kasvupaikoilla, kuten myllyalueilla, kaatopaikoilla, satamissa ja painolastipaikoilla.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.
* *Norsk Flora*. Lid, Johannes & Lid, Dagny Tande & Elven, Reidar (toim.). 7. painos. Det Norske Samlaget, Oslo, 2007 (2005). .
* *Suuri Pohjolan kasvio*. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003).
* *Ålands flora*. Toim. Hæggström, Carl-Adam & Hæggström, Eeva. Toinen laajennettu painos. Ekenäs Tryckeri, Ekenäs 2010.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Piikkikaunokki (''Centaurea calcitrapa'')
* Kasviatlas 2022: Piikkikaunokin levinneisyys Suomessa.
* ITIS: ''Centaurea calcitrapa'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Centaurea calcitrapa''