open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Brad Treliving

**Brad Treliving** (s. 18. elokuuta 1969, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija ja jääkiekkovaikuttaja, joka toimii nykyisin NHL-seura Toronto Maple Leafsin toimitusjohtajana. Hän on kanadalaisen liikemiehen Jim Trelivingin poika.

## Pelaajaura
Brad Trelivingia ei koskaan varattu NHL:ään eikä hän koskaan pelannut NHL-ottelua. Vuosina 1990-1995 Treliving pelasi 15 AHL-ottelua ja 243 ECHL-ottelua. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja ja kätisyydeltään left.

## Jääkiekkovaikuttajana
Vuonna 2003 Trelivingista tuli Phoenix Coyotesin ja Don Maloneyn apulaistoimitusjohtaja. Hän toimi tässä tehtävässä 28. huhtikuuta 2014 saakka. Tuolloin Calgary Flamesin presidentti Brian Burke palkkasi Trelivingin seuran toimitusjohtajaksi. Trelivingin Flamesiin hankkimia pelaajia ovat esimerkiksi Elias Lindholm, Milan Lucic, Noah Hanifin ja Travis Hamonic

## Lähteet
* https://www.capfriendly.com/trades/staff/brad-treliving
DF-ZF

**DF-ZF** (Pentagonin käyttämä nimitys WU-14) on Kiinan asevoimien hypersooninen liitokärki. Hypersooninen liitokärki on
nopeasti liukuen lentävä kärki, jota on tavallista vaikeampi torjua ballistisin ohjuksin. DF-ZF:n uskotaan pystyvän lentämään 5–10-kertaisella äänen nopeudella. Kärjen testilennot alkoivat vuonna 2014. DF-ZF:ää on asennettu vuodesta 2019 ainakin  DF-17:n kärkeen, mutta soveltunee useiden muidenkin ohjusten kärkeen.

## Lähteet
Nikolai Golitsyn

**Nikolai Dmitrijevitš Golitsyn** (; 12. huhtikuuta (J: 31. maaliskuuta) 1850 Poretšje, Moskovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 2. heinäkuuta 1925 Leningrad, Neuvostoliitto) oli venäläinen ruhtinas ja virkamies, joka toimi Venäjän keisarikunnan viimeisenä pääministerinä ennen helmikuun vallankumousta tammikuusta maaliskuuhun 1917.

## Elämä ja ura
Nikolai Golitsyn kuului Golitsynin ruhtinassukuun. Hän kävi keisarillisen Aleksanterin lyseon, oli vuodesta 1871 virkamiehenä Venäjän sisäministeriössä ja hoiti eri tehtäviä Puolassa. Hän oli vuosina 1879–1884 Arkangelin varakuvernöörinä ja vuosina 1884–1885 sisäministeriön apulaisosastonjohtajana sekä vuosina 1885–1893 Arkangelin, 1893–1897 Kalugan ja 1897–1903 Tverin kuvernöörinä. Vuodesta 1903 Golitsyn oli hallitsevan senaatin jäsen. Hän oli vuosina 1907–1908 Punaisen ristin edustajana valvomassa hätäavun jakamista Turgain, Uralin ja Saratovin alueilla. Golitsyn sai vuonna 1914 todellisen salaneuvoksen arvonimen ja hänet valittiin vuonna 1915 Venäjän valtakunnanneuvostoon. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän oli sotavankien avustuskomitean puheenjohtaja.

Nikolai II nimitti keisariperheen suosiossa olleen Golitsynin Venäjän pääministeriksi 9. tammikuuta 1917 (juliaanisen kalenterin 27. joulukuuta 1916). Helmikuun vallankumouksen puhjettua Pietarissa kaksi kuukautta myöhemmin Golitsyn ei pyrkinyt tosissaan pelastamaan vanhaa järjestelmää ja ilmoitti 12. maaliskuuta (27. helmikuuta) duuman puhemiehelle Mihail Rodzjankolle hallituksensa eroamisesta. Golitsyn vangittiin, mutta hänet vapautettiin pian.

Lokakuun vallankumouksen jälkeen Golitsyn vietti hiljaiseloa Pietarissa. Hänet vangittiin helmikuussa 1925 vastavallankumouksellisesta toiminnasta epäiltynä niin sanotussa ”lyseolaisten jutussa”. Hänet teloitettiin ampumalla Neuvostoliiton salaisen poliisin OGPU:n määräyksestä myöhemmin samana vuonna.

## Lähteet
Marie Levasseur

**Marie Levasseur** (s. 18. toukokuuta 1997 Stoneham-et-Tewkesbury, Quebec City) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Ranskan naisten pääsarjassa Division 1 Fémininessa pelaavaa FC Fleury 91:tä, johon hän siirtyi kesällä 2021 saman sarjan FC Metzistä. Hän on aikaisemmin pelannut Yhdysvaltain yliopistosarjoissa ja Suomessa Naisten Liigassa sekä edustanut myös Kanadan naisten jalkapallomaajoukkuetta.

Keväällä 2019 Levasseur siirtyi Naisten Liigan ONS:ään yhdessä sisarensa Catherine Levasseurin kanssa. Kaudella 2019 hän oli Naisten Liigan kolmanneksi paras maalintekijä 12 maalillaan.

## Lähteet
Ekila Liyonda

**Adrienne Ekila Liyonda** (16. lokakuuta 1948 Kinshasa – 23. kesäkuuta 2006 Uccle) oli kinshasankongolainen poliitikko, juristi ja diplomaatti.

Liyonda opiskeli Kinshasan Lycée Sainte Marie-Thérèsessä ja valmistui vuonna 1974 Louvainin katolisen yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta. Tämän jälkeen hän työskenteli lainopillisena neuvonantajana Zairen uutistoimistossa (AZAP) ja sitten talousasioihin erikoistuneena journalistina. Vuosina 1976–1984 hän toimi lainopillisena neuvonantajana silloisen Zairen presidentin kansliassa. Vuonna 1981 hänestä tuli Mouvement Populaire de la Révolutionin (MPR) naisten asemasta vastaava pääsihteeri ja kaksi vuotta myöhemmin MPR:n keskuskomitean jäsen. Vuosina 1983–1985 Liyonda toimi maansa sosiaali- ja naisministerinä sekä vuosina 1985–1987 maan Belgian-, Alankomaiden- ja Luxemburgin-suurlähettiläänä. Vuosina 1987–1988 hän oli Zairen ulkoministeri ja vuosina 1988–1990 informaatio- ja lehdistöministeri.

Liyonda kuului 1990-luvulla Union des fédéralistes et des républicains indépendantsiin, jonka Kinshasan-haaraa hän johti. Hän asui myös monien vuosien ajan Belgiassa, jossa hän kuoli astmaan.

## Lähteet
Leonid Lesch

**Leonid Lesch** (1862 – 28. maaliskuuta 1934 Kotor, Jugoslavia) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen jalkaväenkenraali.

Leonid Leschin isä oli Vilhelm Lesch. Lenonid Lesch valmistui Nikolain ratsuväkiopistosta ja määrättiin kornettina palvelukseen Venäjän armeijan ratsuväkeen 1882. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1885, luutnantiksi 1888 ja aliratsumestariksi 1892. Lesch siirrettiin kuitenkin ratsuväestä jalkaväkeen, ylennettiin kapteeniksi ja määrättiin komppanianpäälliköksi 8. Transkaspian tarkk’ampujapataljoonaan 1898. Vuonna 1901 hänestä tuli pataljoonankomentaja 14. erilliseen tarkk’ampujarykmenttiin, vuonna 1903 hänet ylennettiin everstiksi. Venäjän–Japanin sotaan osallistunut Lesch oli kesästä 1904 määrätty 1. Itä-Siperian tarkk’ampujarykmentin komentajaksi, sodan jälkeen syksyllä 1905 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja määrättiin 1. Itä-Siperian tarkk’ampujadivisioonaan prikaatinkomentajaksi. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin 9. Itä-Siperian tarkk’ampujadivisioonaan prikaatinkomentajaksi ja edelleen 23. jalkaväkidivisioonaan prikaatinkomentajaksi. Lesch toimi 1907–1908 2. suomenmaalaisen tarkk’ampujaprikaatin komentajana, mutta kesällä 1908 hänet siirrettiin Henkivartioväen tarkk’ampujaprikaatin komentajaksi Pietariin. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1910 ja määrättiin Henkivartioväen 2. jalkaväkidivisioonan komentajaksi.

Vuonna 1912 Lesch siirrettiin 1. Turkestanin armeijakunnan komentajaksi ja vuoden 1913 tammikuussa hänestä tuli myös Transkaspian alueen sotilaskäskynhaltija. Ensimmäisen maailmansodan alussa Lesch määrättiin 12. armeijakunnan komentajaksi. Hänet ylennettiin jalkaväenkenraaliksi helmikuussa 1915 ja määrättiin vuoden lopulla 3. armeijan komentajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi ainakin helmikuun vallankumoukseen saakka vuonna 1917.  Armeijan komentajana Lesch oli ensimmäisen maailmansodan aikana jalkaväenkenraali Otto Leonidas Sireliuksen ohella korkeimpaan asemaan kohonnut suomalaissyntyinen rintamakomentaja.

Venäjän sisällissodassa Lesch liittyi Etelä-Venäjän valkoisten armeijaan Venäjän sisällissodan aikana keväällä 1918. Hän oli mukana joukoissa, jotka evakuoitiin Odessasta 25. tammikuuta 1920. Viimeiset elinvuotensa hän eli Jugoslaviassa ja kuoli vuonna 1934 Kotorissa Montenegron alueella.

## Lähteet
Carlings

**Carlings** on norjalainen vähittäiskaupan ketju, joka keskittyy nuorisomuotiin. Carlings on osa Varner-Gruppen AS:ää ja se on ensisijaisesti suunnattu 18–35-vuotiaille miehille sekä naisille. Ensimmäinen myymälä avattiin vuonna 1998 Norjassa. Vuonna 1997 avattiin Ruotsissa ensimmäiset myymälät. Nykyään myymälöitä on yhteensä yli 160 Norjassa, Ruotsissa, Tanskassa ja Suomessa.

Carlings myy pääasiassa merkkejä, kuten Lee, Diesel, Levi’s, Neuw, Replay, Vans ja Karve.

## Historia

Vuonna 1908 norjalainen Fridolf Carling avasi miesten vaatteiden myymälän Storgatanille Oslossa. Tästä myymälästä tuli myöhemmin yksi Oslon suosituimmista miestenvaateliikkeistä. 1960-luvulla Frank Varner avasi ensimmäisen myymälän Thorvald Meyersgatella Grünerløkassa Oslossa. Kauppa, joka nimettiin omistajansa mukaan Frank Varneriksi, oli valtava menestys, ja muutaman vuoden sisällä oli useita Frank Varner -myymälöitä, ja tämä Varner-konserniin kuuluva tekstiilifirma aloitti toimintansa. Vuonna 1980 Frank Varner otti haltuunsa Fridolf Carlingsin liikkeen Storgatanilla ja loi siitä farkkuliikkeen. Vuonna 1986 Norjassa avattiin vielä neljä kauppaa nimeltään Carlings ja ketju syntyi. Vuonna 1997 Ruotsin ensimmäinen Carlings-myymälä avattiin Kungsgatanilla Tukholmassa, ja neljä vuotta myöhemmin, vuonna 2001, avattiin Suomen ensimmäinen Turussa. Vuonna 2003 avattiin myös Tanskan ensimmäinen Carlings-myymälä.

## Aiheesta muualla
Louis Vuitton (henkilö)

**Louis Vuitton** (4. elokuuta 1821 – 27. helmikuuta 1892) oli tunnettu ranskalainen muotisuunnittelija. 

Vuitton syntyi pienessä Anchayn kylässä Juran departementissa itä-Ranskassa. Hänen isänsä Xavier Vuitton oli maanviljelijä ja äiti Coronne Gaillard oli töissä myllyssä. Äiti kuoli kun Louis oli 10-vuotias. 13-vuotiaana Vuitton lähti yksin Pariisiin, jossa hän työskenteli aluksi oppipoikana laatikkoverstaalla ja myöhemmin hän avasi oman verstaansa. Laatikoita tehtiin mittatilaustyönä. Vuittonin asiakkaina oli muun muassa Ranskan keisarinna Eugénie ja muuta Ranskan eliittiä.

## Lähteet
Ida Tuomainen

**Ida Tuomainen** (28. marraskuuta 1916 Vesisaari, Norja – 3. marraskuuta 1987 Vesisaari, Norja) oli kveeniaktiivi, joka edisti vesisaarelaisen suomalaiskulttuurin säilymistä. Hänen kotitalonsa Tuomaisentalo on Vesisaaren museona, ja Tuomainen oli vaikuttamassa hankkimassa Vesisaareen kveenimuistomerkkiä.

## Nuoruus
Ida Tuomainen syntyi Vesisaaressa vuonna 1916. Hänen isänsä oli Karl Tuomainen ja hänen äitinsä Karoline Korvanen. Karl Tuomainen oli tullut Ruijaan Savosta. Hän oli kotoisin köyhästä perheestä ja tavannut työnhakumatkalla Rovaniemellä miehen, jonka mukana hän lähti Ruijaan. Tuomainen asettui vuonna 1914 Vesisaareen ja meni naimisiin Korvasen kanssa. He saivat kolme lasta; Ida oli lapsista keskimmäinen.

Tuomaiset ostivat vuonna 1918 Viinikantalon, joka tunnettiin jatkossa Tuomaisentalona. Talon oli rakentanut Ruijaan 1800-luvun puolivälissä muuttanut Karl Petter Viinikka. Rakennus on niin sanottu varangintalo, jossa on useita yhteenrakennettuja osia, asuintalo, navetta, talli, sauna ja leipomo.

## Kveenikulttuurin puolustajana
Ida Tuomainen jäi taloon Alf-veljensä kanssa, kun heidän vanhempansa olivat kuolleet. Ida kävi Eliseussenin kauppakoulun, ja hän oli Vesisaaren kirjakaupan kauppa-apulaisena vuodet 1935–1941. Toisen maailmansodan jälkeen Tuomainen työskenteli kirjanpitäjänä muun muassa Vesisaaren merkittävämmän kauppiaan H. F. Esbensenin palveluksessa. Hän oli vastuussa myös kotitilansa talonpidosta, sillä tilalla harjoitettiin karjanhoitoa. Alf-veli teki paljon kyytitöitä.

Tuomainen oli kveenikulttuurin puolustaja, ja hän toivoi, että Tuomaisentalosta tulisi elävä museo jo hänen elinaikanaan ja se saisi pysyä museona myös hänen kuolemansa jälkeen. Ida ja Alf Tuomainen solmivat vuonna 1971 Vesisaaren kunnan kanssa sopimuksen kveenimuseon perustamisesta. Kunta otti rakennuksen hoitoonsa Idan kuoltua vuonna 1987. Tuomainen oli ajanut myös kveenimonumentin perustamista Vesisaareen. Muistomerkki paljastettiin vuonna 1977 tilaisuudessa, jossa olivat paikalla muun muassa Norjan kuningas Olavi V, Suomen presidentti Urho Kekkonen ja Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa.

Tuomaisen ystäväpiiriin kuului monia suomalaisia tutkijoita ja taiteilijoita. Valokuvaaja Matti Saanio ja tekstiilitaiteilija Elsa Montell olivat läheisimpiä ystäviä. Saamelaisradion perustajana pidettävä Kathrine Johnsen oli myös Tuomaisen ystävä. Tuomainen itse aloitti ensimmäiset suomenkieliset lähetykset Norjan yleisradion Finnmarkin aluelähtyksissä. Vesisaaren kaupunki myönsi Tuomaiselle vuonna 1975 ensimmäisen kulttuuripalkintonsa.

## Lähteet
Georg August Wilhelm Leidenius

**Georg August Wilhelm Leidenius** (10. lokakuuta 1837 Pomarkku – 5. lokakuuta 1914 Odessa Hersonin kuvernementti) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Leideniuksen isä oli komissionimaanmittari Gustaf Adolf Leidenius ja puolisot vuodesta 1865 Eugenia Vasiljevna Tortševa (k. 1908) ja vuodesta 1908 Varvara Antonovna Velikanova Duhanova.  Leidenius tuli sotapalvelukseen Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonaan nuorempana aliupseerina Krimin sodan aikana vuonna 1855. Sodan jälkeen hän jatkoi palvelustaan pataljoonassa nuorempana aliupseerina vuodesta 1857, vuoden lopussa hänet korotettiin vanhemmaksi aliupseeriksi. Leidenius kävi Pietarin jalkaväen junkkarikoulun 1858–1859, minkä jälkeen hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen 9. tarkk’ampujapataljoonaan huhtikuussa 1859. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1864, luutnantiksi 1865, alikapteeniksi 1870, kapteeniksi 1871 ja majuriksi 1877. Leidenius osallistui komppanian päällikkönä Turkin sotaan 1877–1878. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1880 ja komennettiin erityistehtäviin 1. Itä-Siperian tarkk’ampujapataljoonaan. Everstiksi hän yleni 1882. Vuonna 1886 Leidenius siirrettiin 96. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi ja vuonna 1890 62. Starobelskin reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi. Vuonna 1893 hänestä tuli 193. Vavršin reservijalkaväkirykmentin komentaja ja vuonna 1895  143. Dorogobužin jalkaväkirykmentin komentaja. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin tammikuussa 1898, jolloin hänet myös määrättiin 44. jalkaväkidivisioonaan prikaatinkomentajaksi. Sotapalveluksesta Leidenius sai eron tammikuussa 1900, samalla hänelle myönnettiin perinnöllinen virka-aateluus Venäjällä.

## Lähteet
Alexander Maximilian Lindebäck

**Alexander Maximilian Lindebäck** (12. syyskuuta 1841 Pori – 1908) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.

Lindebäckin vanhemmat olivat kapteeni Jacob Lindebäck ja Eva Magdalena Johansson ja puoliso vuodesta 1880 Tekla Gerasimova. Lindebäck tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikoulun alaisuudessa toimineeseen Meri-insinööri- ja tykistöopistoon vuonna 1852. Valmistuttuaan sieltä 1860 hänet ylennettiin konduktööriksi ja hän palveli vuoteen 1862 Pietarin redillä, purjehtien muun muassa fregatti Svetlanalla Itämerellä. Vuonna 1862 Lindebäck komennettiin Siperian laivastoon Amurille, missä hän yleni insinöörimekaanikkokunnan vänrikiksi 1863 ja aliluutnantiksi 1867. Hänet nimitettiin vanhemmaksi mekaanikoksi Siperian laivastoon kuuluneella höyrykorvetti Amerikalla vuonna 1868.

Luutnantiksi Lindebäck ylennettiin 1872 ja siirrettiin seuraavana vuonna palvelukseen Itämeren laivastoon. Alikapteeniksi ylennettynä hänestä tuli vanhempi mekaanikko korvetti Bajanille 1877. Hän osallistui 1880–1883 vanhempana mekaanikkona risteilijä Zabijakan Kaukoidän matkalle, jonka aikana vuonna 1882 hänet ylennettiin kapteeniksi. Vanhemman mekaanikon arvo Lindebäckille myönnettiin 1886. Hänet nimitettiin Kronstadtin sataman vanhemmaksi mekaanikkoinsinööriksi 1888, mutta komennettiin seuraavana vuonna palvelukseen Venäjän Tyynenmeren laivaston esikuntaan, jolloin hänet myös ylennettiin everstiksi ja korotettiin laivaston insinöörimekaanikkokunnan lippukomentajaksi. Lindebäck nimitettiin 1889 Tyynenmeren eskaaderin komentajan esikunnan insinöörimekaanikoksi, mutta hänet siirrettiin 1893 Kronstadtin sataman yli-insinöörimekaanikoksi. Venäjän–Japanin sodan alussa vuonna 1904 Lindebäck komennettiin Kaukoidän käskynhaltijan esikuntaan insinöörimekaanikkokunnan lippumiehenä. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin tammikuussa 1905, sodan lopuuttua hänestä tuli lippumies Itämeren laivaston insinöörimekaanikkokuntaan toukokuussa 1905. Lindebäck sai eron Venäjän laivaston palveluksesta kenraaliluutnanttina syyskuussa 1906.

## Lähteet
Jäärausku

**Jäärausku** (*Amblyraja hyperborea*) on rauskujen (Rajidae) heimoon kuuluva arktisissa merivesissä elävä kalalaji.

## Koko ja ulkonäkö

Jäärausku voi kasvaa maksimissaan 112 senttimetrin mittaiseksi. Se voidaan sekoittaa muihin sukunsa lajeihin, kuten georgianrauskuun (*Amblyraja georgiana*) tai *[[Amblyraja jenseni]]* -lajiin.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Jäärauskua tavataan Atlantin valtamerellä. Meren koillisosissa sitä tavataan Karanmerestä, Barentsinmeren kaakkoisosasta ja Huippuvuorilta Grönlantiin, Färsaariin, Shetlandinsaarille ja Norjan pohjoisosaan. Atlantin luoteisosassa se elää Davisinsalmessa Grönlannin lounaisosan ja Kanadan välillä. Kaakkoisella Atlantin valtamerella sitä tavataan Etelä-Afrikan eteläkärjessä. Jäärausku esiintyy myös Intian valtameren itäosassa, jossa sitä tavataan Australian eteläosien alueelta. Lisäksi lajia tavataan lounaisella Tyynellämerellä Uuden-Seelannin ympäristössä ja itäisellä Tyynellämerellä Costa Ricassa, Panamassa, Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Jäärausku elää yksinomaan vesissä, joiden lämpötila on alle neljä celsiusastetta. Se on levinnyt laajalle syvissä mannerjalustavesissä ja mannerrinteillä. Norjassa jäärauskua on havaittu esiintyvän korkeintaan 1&nbsp;050–1&nbsp;250 metrin syvyydessä vedenpinnasta. Pääosin se elää korkeintaan 300–1&nbsp;500 metrin syvyydessä, mutta voi kuitenkin paikoin elää jopa 2&nbsp;500 metrin syvyydessä.

## Ravinto ja elintavat
Jäärauskun ravintoa ovat kaikenlaiset pohjaeläimet. Laji lisääntyy munimalla, ja nuoret yksilöt ovat kuoriutuessaan 16–18 senttimetrin mittaisia.

## Lähteet
Culex sangenluoensis

**Culex sangenluoensis** on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Wang vuonna 1984. Lajia tavataan Kiinasta. Sillä ei ole alalajeja.

## Lähteet
A. A. A. Laitinen

**Aatu Armas Attila Laitinen** (23. lokakuuta 1878 Kiihtelysvaara − 5. maaliskuuta 1940 Sortavala) oli suomalainen filosofian tohtori ja Sortavalan opettajaseminaarin lehtori.

Laitisen vanhemmat olivat Rovaniemen kirkkoherra, rovasti Aatu (Adam) Laitinen (1853−1923) ja Alma Maria Relander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 Oulun lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen alkutukinnon 1899 sekä valmistui filosofian kandidaatiksi 1903 ja filosofian lisensiaatiksi 1914. Laitinen opiskeli vuonna 1900 Uppsalan yliopistossa ja hän teki myöhemmin useita opintomatkoja tutkiakseen Ruotsin arkistoja. Laitisen väitöskirjan kohteena oli ruotsalaissyntyinen Turun akatemian professori Michael Wexionius-Gyldenstolpe. 

Laitinen oli Kemin yhteiskoulun historian ja suomen kielen opettajana 1904−1918, opettajana Jyväskylän seminaarissa 1918−1920 sekä Sortavalan seminaarin historian ja kasvatusopin, sittemmin historian ja yhteiskuntaopin lehtorina vuodesta 1918 alkaen.

Laitinen oli Kemin kaupunginvaltuutettuna ja sittemmin Sortavalan kaupunginvaltuuston sihteerinä 1922−1929 ja Sortavalan kaupunginvaltuutettuna 1934−1940. Hän kirjoitti Impilahden pitäjän historian, laati historiallisista ja kasvatusopillisista aiheista artikkeleita Historialliseen Aikakauskirjaan ja muihin julkaisuihin sekä piti esitelmiä. 

Laitinen oli naimisissa vuodesta 1912 Elma Matilda Burmanin kanssa. Laitinen sairastui vakavasti talvisodan aikana helmikuun alussa 1940, kun Sortavalaa pommitettiin voimakkaasti, ja hän kuoli noin kuukautta myöhemmin.

## Julkaisuja
Nimellä *A. A. A. Laitinen*:
* *Uskonpuhdistuksen aika Suomessa*. Kyläläisten kirjasia n:o 64. WSOY 1906
* *Michael Wexionius-Gyldenstolpe 1*, väitöskirja. Helsinki 1912
* *Muutamia nimismies [[Yrjö Neiglick]]iä koskevia tietoja*. Historiallinen arkisto 40. Helsinki 1933
* *Impilahden pitäjän ja seurakuntain historia*. Sortavala 1938, näköispainos Impilahti-seura, Helsinki 2006

## Lähteet
Kitarausku

**Kitarausku** (*Amblyraja robertsi*) on rauskujen (Rajidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.

Kitarausku voi kasvaa maksimissaan 77 senttimetrin mittaiseksi. Sillä on jäykkä, suora ja kolmikulmainen kuono. Kitarauskulla on suuri suu, joka on lähes yhtä pitkä kuin kuonokin. Pyrstö on ruumista lyhyempi. Ruumis on sileä lukuun ottamatta suurta piikkien jonoa, joka lähtee silmien takaosasta ja kulkee kalan selän poikki. Kitarausku on tummanharmaa. Sen vatsassa on valkoisia laikkuja.

Kitarauskua tavataan ainoastaan läntisen Kapkaupungin alueella kaakkoisella Atlantin valtamerellä Etelä-Afrikassa. Sitä tavataan 1&nbsp;150 – 1&nbsp;350 metrin syvyydestä.

Kitarausku on todennäköisesti hidaskasvuinen, elää pitkään ja sen lisääntyvyystehokkuus on alhainen.

## Lähteet
Wilma-Emilia Kuosa

**Wilma-Emilia Kuosa** (s. 1988 Helsinki, Suomi) on suomalainen tanssitaiteilija, joka on erikoistunut jazztanssiin. Hän tekee töitä myös tanssinopettajana, koreografina, laulajana ja kirjoittaa runoja. Hän valmistui maisteriksi Nizzassa sijaitsevasta Offjazz Dance Center -tanssikorkeakoulusta vuoden 2020 keväällä. Kuosa asuu Ranskassa, Nizzassa ja Helsingissä.

## Opiskelu ja ura
Kuosa on syntynyt Helsingissä vuonna 1988. Hän halusi jo pienenä tanssijaksi ja harrasti tanssia kolmevuotiaasta. Hän pyrki Oopperan balettikouluun mutta ei päässyt sinne. Hän ei kuitenkaan lannistunut ja on ammatiltaan jazztanssija, tanssinopettaja ja koreografi. Hän valmistuu maisteriksi Nizzassa sijaitsevasta Offjazz Dance Center -tanssikorkeakoulusta vuoden 2020 keväällä. Hän on Suomen lisäksi esiintynyt Ranskassa ja Beninissä, Länsi-Afrikassa ja keikkailee kansainvälisesti freelancerina. Kuosa on perustanut kaksi jazztanssikollektiivia: ”JazzAttack” ja ”RAW”. Hän toimii niissä koreografina yhdessä  Minttu Pietilän kanssa.

## Runojen taustaa
Koska Kuosa työskenteli tanssijana, ja kaikki hänen tuttunsa olivat myös työkseen esiintyviä taiteilijoita, joiden näytökset päättyivät illalla kymmenen aikoihin, hänen elämänsä oli ”*vampyyrin vuorokausirytmissä*”. Töistä mentiin suoraan viettämään aikaa ravintolaan, ja niissä kuvioissa hän tapasi esiintyviä taiteilijamiehiä joilla oli päihderiippuvuus. Hän rakastui tällaisiin miehiin ja oli heidän kanssa useissa epäonnistuneissa parisuhteissa.

Kuosa oli tällaisissa suhteissa 18-vuotiaasta 26-vuotiaaksi, jolloin hän alkoi miettiä miksi aina ajautuu samanlaisiin parisuhteisiin alkoholistin läheiseksi. Viimeisimmän tällaisen parisuhteen hajottua hän alkoi kirjoittaa runokirjaansa, jota kirjoitti viisi vuotta. Kirjassaan hän on yhdistänyt omia parisuhteitaan ja ystäviensä kertomia kokemuksia heidän parisuhteistaan. Koska addiktilla kaikki aika menee addiktion toteuttamiseen, jää seksi ehkä ainoaksi yhdessäolon muodoksi juhlimisen ulkopuolella, ja siitä saattaa tulla jopa vallankäytön väline.

Kuosa koki kirjan kirjoittamisen olleen eheyttävää ja terapeuttista. Hän sanoo: ”*En ole enää se tyttö, joka olin, kun aloin kirjoittamaan kirjaa.*” Kirja julkaistiin yhtenä kirjana Basam Booksin 11 runokirjan *Puhuva runo* -sarjassa.

## Teokset
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Elinor Ross

**Elinor Ross** (1. elokuuta 1926 Tampa, Florida – 6. maaliskuuta 2020 New York, New York) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Ross opiskeli Syracusen yliopistossa ja harkitsi uraa lääketieteessä. New Yorkin kaupunkiin muutettuaan hän kuitenkin opiskeli laulua ensisijaisesti William Hermanin johdolla. Hän sai opetusta myös Leo Resnickiltä ja Stanley Sontagilta. William Hermanin studiolla samanaikaisesti hänen kanssaan opiskelivat Roberta Peters, Nedda Casei ja Elaine Malbin. Ross teki ammattilaisena debyyttinsä vuonna 1958 Leonoran roolissa *[[Trubaduuri (ooppera)|Trubaduurin]]* esityksessä Cincinnatin oopperassa. Esiintyjiin kuuluivat hänen ohellaan Jussi Björling, Giulietta Simionato ja Ettore Bastianini. Ross sai managerikseen Sol Hurokin ja pääsi laulamaan Euroopan johtaviin oopperataloihin, kuten La Scalaan, La Feniceen, Arena di Veronaan, Wienin valtionoopperaan ja Staatsoper Unter den Lindeniin.

Maineensa kasvaessa Euroopan oopperataloissa 1960-luvun mittaan Ross alkoi saada tarjouksia myös Metropolitan-oopperasta, jossa hän lopulta debytoi vuonna 1970 Turandotin roolissa. Hän korvasi esityksessä lyhyellä varoitusajalla Birgit Nilssonin. Rossin muita rooleja Metropolitan-oopperassa olivat Tosca, Amelia, Lady Macbeth ja Santuzza. Viimeisen kerran Ross esiintyi Metropolitan-oopperassa 24. marraskuuta 1979 Aidan roolissa James Conlonin johtamassa esityksessä. Esitystä seuranneena aamuna hän heräsi kasvohalvausoirein, joiden todettiin johtuvan vaikeasta Bellin halvauksesta. Sairastuminen päätti Rossin oopperauran, mutta hän esiintyi jonkin aikaa vielä 1980-luvulla konserttisalissa etenkin Taiwanissa ja Hongkongissa. Vuonna 1996 Ross lauloi ensimmäistä kertaa moniin vuosiin Giulio Gari Foundationin järjestämässä gaalakonsertissa. Siellä hän tulkitsi George Gershwinin *[[Kesäyö]]n* Richard Woitachin pianosäestyksellä. 

## Lähteet
Kuusilmä

**Kuusilmä** (*Hiodon tergisus*) on kuusilmien (Hiodontidae) heimoon kuuluva lauhkean vyöhykkeen makeissa vesissä elävä kalalaji.

Kuusilmän tavanomainen pituus on 28,3 senttimetrin luokkaa. Maksimissaan se voi kasvaa 47 senttimetrin mittaiseksi. Suurin julkaistu paino on 907 grammaa.

Kuusilmää tavataan Saint Lawrence-joessa, Suurissa järvissä Yläjärveä lukuun ottamatta, Mississippi-joen ja Hudsoninlahden altaissa Quebecistä Albertaan, etelään Louisianaan sekä Mobile Baystä Alabamasta Pontchartrain-järvelle Louisianaan. Kuusilmästä on olemassa paljon osapopulaatioita. Lajin yksilöiden kokonaislukumäärää ei ole arvioitu, mutta sen tiedetään olevan suuri. Kuusilmä on paikoin yleinen. Viimeisen kymmenen vuoden tai kolmen sukupolven aikana populaatioiden kehitys on todennäköisesti ollut suhteellisen vakaata. Kuusilmä elää keskisuurten ja suurten jokien syvissä altaissa ja suvannoissa sekä toisiinsa yhteydessä olevissa puhtaan veden järvissä ja tekojärvissä. Sitä esiintyy usein virtaamattomissa vesissä, mutta se ruokailee pääosin nopeasti virtaavassa vedessä.

Kuusilmän lisääntyminen voi tapahtua suuren kirkasvetisen virran yläjuoksulla. Mäti on puoliksi kelluvaa ja ajautuu alavirtaan tai seisovaan veteen.

## Lähteet
Rashtra Sevika Samiti

**Rashtra Sevika Samiti** on intialainen hindunationalistinen naisjärjestö. Se sai alkunsa vuonna 1936, jolloin Laxmibai Kelkar perusti itsenäisen hindunationalistisen naisjärjestön, kun Rashtriya Swayamsevak Sanghin perustaja Keshav Baliram Hedgewar ei hyväksynyt naisia järjestöönsä. Hedgewar tosin tarjosi apua naisjärjestön perustamisessa.

Järjestöllä oli noin 380&nbsp;000 jäsentä vuonna 2016 ja se järjestää omien tietojensa mukaan päivittäistä toimintaa yli 4000 paikallisosaston (*shakha*) kautta. Päivittäisten kokousten lisäksi järjestö järjestää erilaisia hyväntekeväisyystilaisuuksia, joiden teemat vaihtelevat vuosittain. Esimerkiksi vuonna 2015 järjestö keskittyi toiminnassaan tyttölapsiin. Järjestön naiskäsitys on konservatiivinen ja määrittelee naisen tehtäväksi ensisijaisesti miehen ja lasten palvelemisen. Yhteisön perustaja Laxmibai Kelkar painotti vapaaehtoisille, että avioliittoa ja muita sosiaalisia normeja ei tule hylätä. Rashtra Sevika Samiti järjestää opetustilaisuuksia ja itsepuolustuskursseja naisille. Itsepuolustuskursseilla opetetaan käyttämään puukkoja, keppejä ja miekkoja.

Miesten vastaavaan Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestöön verrattuna Rashtra Sevika Samiti on jäänyt vähäisemmäksi. Rashtra Sevika Samiti perusti yksikön Delhiin vasta vuonna 1960 ja se on kaikkein näkyvimmillään keskiluokkaisilla alueilla. Kaikkein suurin vaikutusvalta järjestöllä on Maharashtran osavaltiossa ja sen lähistöllä. 

## Lähteet
Amblyraja

**Amblyraja** on rauskujen (Rajidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen luokitellaan seuraavat kymmenen lajia:
* *[[Amblyraja badia]]* (Garman, 1899)
* *[[Amblyraja doellojuradoi]]* (Pozzi, 1935)
* *[[Amblyraja frerichsi]]* (G. Krefft, 1968)
* *[[Amblyraja georgiana]]* (Norman, 1938) – Georgianrausku
* *[[Amblyraja hyperborea]]* (Collett, 1879) – Jäärausku
* *[[Amblyraja jenseni]]* (Bigelow & Schroeder, 1950)
* *[[Amblyraja radiata]]* (Donovan, 1808) – Kynsirausku
* *[[Amblyraja reversa]]* (Lloyd, 1906) 
* *[[Amblyraja robertsi]]* (Hulley, 1970) – Kitarausku
* *[[Amblyraja taaf]]* (E. E. Meisner, 1987)

## Lähteet
Lauri Suutarinen

**Lauri Suutarinen** on suomalainen uransa vuonna 2009 lopettanut pesäpalloilija. Hänen seuransa Superpesiksessä vuosina 2001–2009 olivat Sotkamon Jymy ja Puijon Pesis. Sotkamon Jymyssä pelatessaan Suutarinen saavutti kuusi SM-kultaa, kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin. Urallaan hän pelasi myös yhden Itä–Länsi-ottelun. 183 urallaan pelaamassaan Superpesiksen runkosarjaottelussa Suutarinen löi 58 juoksua, toi 138 juoksua ja keräsi 580 kärkilyöntiä. 79 pelaamassaan ylemmässä pudotuspeliottelussa Suutarinen löi 25 juoksua, toi 96 juoksua ja keräsi 310 kärkilyöntiä.

## Lähteet
Slovakian neuvostotasavalta

**Slovakian neuvostotasavalta** (svk. *Slovenská republika rád*) oli lyhytaikainen kommunistinen valtio. Se perustettiin 16. kesäkuuta 1919 ja sen olemassaolo päättyi 7. heinäkuuta 1919. 

Slovakian neuvostasavallan hallitus piti kokouksensa Prešovissa. Sen johtaja oli kansallisuudeltaan tšekkiläinen journalisti Antonin Janoušek. Kyseessä oli neljäs kommunismin nimeen vannova hallinto maailmassa. 

Vuoden 1918 lopulla juuri perustetun Tšekkoslovakian joukot alkoivat miehittää nykyisen Slovakian aluetta ympärysvalloilta saamiensa lupausten mukaisesti. Alueen eteläosat olivat Unkarin neuvostotasavallan miehittämiä ja sen joukot auttoivat uuden neuvostotasavallan perustamisessa. Käytännössä Slovakian neuvostotasavalta oli Unkarin neuvostotasavallan nukkevaltio. Pian puhkesi lyhyt sota Unkarin, Tšekkoslovakian ja Romanian välille, jonka seurauksena Slovakian neuvostotasavallan alue liitettiin Tšekkoslovakiaan. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://encyclopedia2.thefreedictionary.com/Slovak+Soviet+Republic+of+1919
Lavdije Begolli

**Lavdije Begolli** (s. 19. tammikuuta 1993 Pristina) on albanialainen jalkapalloilija, joka kaudesta 2020 alkaen on edustanut Kansallisessa Liigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa. Hän voitti Suomen-mestaruuden kausina 2021 ja 2022. Hän oli liigakauden 2022 paras maalintekijä 25 maalilla 19 ottelussa. Kaudet 2017–2019 hän pelasi Suomessa Jyväskylän Pallokerhon joukkueessa. Hän on pelannut Albanian naisten jalkapallomaajoukkueessa vuodesta 2013 lähtien.

## Lähteet
Culex lasiopalpis

**Culex lasiopalpis** on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Sirivanakarn vuonna 1977. Lajia tavataan Sri Lankasta ja Intiasta. Sillä ei ole alalajeja.

## Lähteet
Psychologicum

**Psychologicum** on Helsingin yliopiston rakennus Siltavuoressa Siltavuorenpenkereellä. Rakennus on alun perin suunniteltu fysiikan laitokseksi, ja se on nykyisin kasvatustieteellisen tiedekunnan käytössä osana keskustakampusta.

Fysiikan omaa laitosrakennusta oli alettu suunnitella ensi kertaa 1890-luvulla, ja siitä tehtiin tiettävästi ainakin 12 eri suunnitelmaa eri sijainteihin keskustassa. Suunnittelua monimutkaisti vuonna 1896 annettu keisarillinen määräys, joka asetti fysiikalle oman professuurin ja siten myös laitosrakennukselle tiettyjä ehtoja. Lopulta sijoituspaikaksi valittiin Siltavuori erityisesti sen valoisuuden, korkean sijainnin ja laajentamismahdollisuuden takia. Rakennuksen arkkitehtinä toimi Gustaf Nyström, joka oli tehnyt myös kaikki 12 aiempaa suunnitelmaa.

Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1909 ja ne valmistuivat vuonna 1910. Rakennus pystytettiin suoraan peruskalliolle, mikä oli eduksi useissa fysiikan alan kokeissa. Rakennuksen sisätiloissa pyrittiin erottamaan teoreettisen ja sovelletun fysiikan osastot toisistaan, kuten oli Euroopassa tuona aikana tapana. Pääovesta oikealla olivat tilat sovelletulle fysiikalle ja vasemmalla teoreettiselle.

Rakennus on tyylillisesti lähinnä klassismia, tarkalleen ottaen klassisoivaa konstruktivismia. Rakennuksessa oli alun perin myös torni, joka seurasi goottilaista tyylisuuntausta. Torni purettiin 1930-luvulla, kun rakennusta korotettiin kerroksella Gunnar Steniuksen suunnitelman mukaan. Tornia oli käytetty muun muassa meteorologisiin mittauksiin.

Rakennusta korotettiin vielä 1960-luvulla uudelleen Olof Hanssonin suunnitelmien mukaan. Fysiikan laitos muutti rakennuksesta pois vuonna 2001, kun se siirtyi Kumpulan kampukselle omaan Physicum-rakennukseensa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
The Mamas

**The Mamas** on ruotsalainen soul- ja gospel-ryhmä, joka on perustettu vuonna 2019. Ryhmä voitti vuoden 2020 Melodifestivalenin kappaleella "Move" ja heidän oli tarkoitus edustaa Ruotsia vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Vuoden 2020 Euroviisut kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.

## Historia
Vuonna 2019 ryhmä toimi taustalaulajina John Lundvikin kappaleelle "Too Late for Love" vuoden 2019 Melodifestivalenissa. Lundvik ja The Mamas voittivat kilpailun ja pääsivät edustamaan Ruotsia vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa, joka pidettiin Tel Avivissa, Israelissa. He sijoittuivat kilpailussa viidenneksi.

Vuoden 2019 lopulla The Mamas ilmoittivat palaavansa Melodifestivaleniin, tällä kertaa omalla kappaleellaan. He esiintyivät ensimmäisessä osakilpailussa ja pääsivät suoraan finaaliin. Finaalissa he voittivat Melodifestivalenin 137 pisteellä ja täten heidän oli määrä edustaa Ruotsia vuoden 2020 Euroviisuissa.

The Mamas osallistuivat vuoden 2021 Melodifestivaleniin kappaleella "In the Middle". He sijoittuivat finaalissa kolmanneksi.

## Diskografia
### Singlet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Morgan Geekie

**Morgan Geekie** (s. 20. heinäkuuta 1998 Starthclair, Manitoba, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Boston Bruinsisa. Geekie teki NHL-debyyttinsä 8. maaliskuuta 2020 ja hän teki ottelussa kaksi maalia ja antoi yhden syöttöpisteen. Heinäkuussa 2021 Geekie teki Carolina Hurricanesin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen. Seattle Kraken valitsi Geekien joukkueeseensa Hurricanesista . Heinäkuussa 2022 Geekie teki yksivuotisen jatkosopimuksen Krakenin kanssa.

Heinäkuussa 2023 Geekie teki vapaana pelaajana Boston Bruinsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä neljän miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. Kesäkuussa 2025 Geekie solmi Bruinsin kanssa kuusivuotisen ja yhteensä 33 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

## Lähteet
* Morgan Geekie HockeyDB.comissa 
* 

### Viitteet
Move (The Mamasin kappale)

**Move** on ruotsalaisen soul- ja gospel-ryhmän The Mamasin esittämä kappale, jolla heidän oli tarkoitus edustaa Ruotsia vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valittiin edustuskappaleeksi maaliskuussa 2020 Melodifestivalenissa. Kappale sai eniten ääniä sekä kansainvälisiltä raadeilta että yleisöäänestyksessä.

## Listasijoitukset

## Lähteet
Michele Molese

**Michele Molese** (29. elokuuta 1928 New York – 5. heinäkuuta 1989 Broni) oli italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori. Hän tuli tunnetuksi työstään New Yorkin kaupunginoopperassa.

Molese syntyi italialais-yhdysvaltalaisille vanhemmille. Hän opiskeli ja aloitti uransa Italiassa, jossa teki myös debyyttinsä Milanon Teatro Nuovossa vuonna 1957. Hän lauloi muissakin Italian kaupungeissa ja työskenteli kuuden kauden ajan Belgradin oopperassa ennen liittymistään New Yorkin kaupunginoopperan palvelukseen. Hän teki ensiesiintymisensä siellä Pinkertonin roolissa oopperassa *[[Madama Butterfly]]* vuonna 1964. Hän esiintyi miespääosassa Beverly Sillsin parina muiden muassa oopperoiden *[[Manon (ooppera)|Manon]]*, *[[Faust (ooppera)|Faust]]* ja *[[Lucia di Lammermoor]]* tuotannoissa.

1. marraskuuta 1974 Molese lauloi voimakkaasti tenorin korkean c-sävelen *[[Un ballo in maschera]]n* esityksessä. Aplodien jälkeen hän kertoi omistaneensa sävelen kriitikko Harold C. Schonbergille, joka aiemmin oli arvostellut tenoria "puristetuista korkeista äänistä". New Yorkin kaupunginoopperan johtaja Julius Rudel erotti Molesen epäammattimaisesta käytöksestä, mutta tämä pääsi toistuvasti palaamaan samaan oopperataloon, jossa teki viimeiset esiintymisensä kuusi vuotta myöhemmin Cavaradossin roolissa *[[Tosca]]ssa*.  

Laulu-uransa jälkeen Molese asui Italian Bronissa, jossa kuoli 60-vuotiaana saatuaan sydäninfarktin. Leskeksi jäi mezzosopraano Zoe Papadaki.

## Lähteet
Droupadi Murmu

**Droupadi Murmu** (; s. 20. kesäkuuta 1958) on intialainen poliitikko, joka valittiin vuonna 2022 Intian presidentiksi. Sitä ennen hän toimi Jharkhandin kuvernöörinä 2015–2021. Hän edustaa Intian kansanpuoluetta (BJP).

Murmu syntyi Mayurbhanjin piirikunnassa, Odishan osavaltiossa, adivasiperheeseen. Hän työskenteli alun perin opettajana, kunnes siirtyi mukaan politiikkaan ja tuli kahdesti valituksi Odishan osavaltioparlamentin lainsäätäjäksi. Kun BJP ja Biju Janata Dal tekivät yhteistyötä hän toimi osavaltioministerinä Naveen Patnaikin hallituksessa vuosina 2000–2004. Hän vastasi kaupankäynnistä, liikenteestä, kalankasvattamoista ja eläimistä. Vuonna 2007 hänelle myönnettiin Nilakanthan palkinto parhaasta työstä lainsäätäjänä. Tultuaan valituksi Jharkhandin kuvernööriksi vuonna 2015 Murmu on ensimmäinen tehtävässä toiminut nainen. Vuoden 2017 presidentinvaalin edellä häntä arveltiin BJP:n tulevaksi presidenttiehdokkaaksi, mutta hänen sijastaan valittiin Ram Nath Kovind. Kuvernöörinä hän on painottanut koulutuksen merkitystä Intian alkuperäisväestölle ja kehottanut heitä välttelemään alkoholia.

21. heinäkuuta 2022 Murmu valittiin Intian presidentiksi. Hän oli ensimmäinen niin sanottuun alkuperäisväestöön kuuluva henkilö, nuorin ja toinen nainen, joka on valittu presidentiksi. Murmu astui virkaan 25. heinäkuuta.

## Kunnianosoituksia

*  Keltaisen tähden ritarikunta ketjulla (Suriname, 2023)
*  Fidžin ritarikunnan seuralainen (Fidži, 2024)
*  Itä-Timorin ritarikunta suurketjulla (Itä-Timor, 2024)

## Lähteet
Helene Mannerheim

**Hedvig Charlotta Hélène Mannerheim** **os. von Julin** (25. maaliskuuta 1842 Fiskars – 23. tammikuuta 1881 Sällvik, Pohja) oli kreivi Carl Robert Mannerheimin ensimmäinen vaimo.

## Suku
Hélène von Julin syntyi maaliskuussa 1842 Fiskarsissa vuorineuvos Johan Jakob von Julinin ja tämän kolmannen vaimon Charlotta Jägerskiöldin (1814–1844) vanhimpana tyttärenä. Charlottan vanhemmat olivat eversti Christer Ludvig Jägerskjöld ja Hedvig Gustafva Christina Taube. Isälleen hän oli jo seitsemäs lapsi, mutta ensimmäinen aikuiseksi elänyt tytär. Hänen velipuolensa oli Emil Lindsay von Julin (1835–1898), sisarensa Elisabet Johanna Emilia Lovén von Julin (1843−1941), veljensä Johan Albert Edvard von Julin (1846−1906) ja sisarpuolensa Sigrid Lovisa Charlotta Björkenheim von Julin (1849−1924). Sisarusparveen kuului 11 lasta neljästä avioliitosta, joista viisi eli aikuiseksi asti.

## Avioliitto ja lapset
Hélène avioitui kreivi Carl Robert Mannerheimin kanssa joulukuussa 1862. Perheeseen syntyi seitsemän lasta, joista kolmas oli Suomen marsalkka ja vapaaherra Carl Gustaf Emil Mannerheim.

Hélène ja Carl Robert Mannerheim saivat neljä poikaa ja kolme tyttöä: Sofia (Sophie) Mannerheim, Carl Mannerheim, Carl Gustaf Emil Mannerheim, Johan Mannerheim, Eva Sparre, Nanny Albertina Anna Helena Annicka Mannerheim (1872–1886) ja Carl August Ludvig Mannerheim (1873–1910) insinööri, puoliso Elisabet Nemmie Carolina Nordenfelt. Annicka kuoli keuhkokuumeeseen 14-vuotiaana, asuessaan yksin Pietarissa köyhtyneiden aatelisperheiden asuntolassa.

Vuonna 1880 aviomies ajautui vararikkoon tuhlattuaan oman perintönsä ja vaimonsa omaisuuden uhkapeliin sekä epäonnistuneisiin maanviljelyskokeiluihinsa ja pakeni Pariisiin rakastajattarensa kanssa. Nuori 14-vuotias Gustaf Mannerheim pyrki samana vuonna ensi kertaa kadettikouluun, mutta huonolla menestyksellä.

## Perintö
Hélène Mannerheim kuoli 38-vuotiaana Pohjan kunnan Sällvikissä 23. tammikuuta 1881 sydänkohtaukseen, ja hänen veljensä Johan Albert Edvard von Julin tuli lasten huoltajaksi. Vanhin tytär, 18-vuotias Sophie otti vastuun nuorempien sisarustensa huolenpidosta.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Helmi Hannula

**Helmi Hannula** (11. marraskuuta 1880 Sippola − 28. helmikuuta 1950 Savonlinna) oli suomalainen talousopettaja.

Helmi Hannula suoritti 1903 Helsingin suomalaisen jatko-opiston kurssin ja opiskeli sitten kotitalousalaa Ruotsissa Hårstorpin talouskoulussa 1904 sekä myöhemmin Uppsalan talouskoulussa 1907. Hän teki viisi opintomatkaa Ruotsiin, Tanskaan ja Norjaan sekä opiskeli vuoden ajan Yhdysvalloissa valtion apurahalla.

Hannula oli talousopettajana Pohjois-Pohjanmaan kansanopistossa 1907−1908 ja Kymenlaakson kansanopiston johtajana 1908−1913. Hän oli Sortavalan opettajaseminaarin tyttöharjoituskoulun jatkoiuokkien opettajana 1913−1919 ja seminaarin kotitalouden opettajana vuodesta 1919 alkaen. Hannula toimi myös vt. kotitaloustarkastajana maataloushallituksessa ja kouluhallituksen määräämänä kotitalousopetuksen tarkastajana vuonna 1927. Hän oli Sortavalan kaupungin kansakoulun johtokunnan jäsenenä vuodesta 1924. 

## Teoksia
* *Kodinhoito : oppikirja kotitalousopetusta varten* ; liitteen kirjoittaneet Sophie Calonius ja Aini Lagus. Gummerus 1920, 2. painos 1923, 3. painos 1926, 4. painos 1931, 5. painos 1937
* *Kotitalousopin suuntaviivoja : kansakouluja, jatkoluokkia, seminaareja ja oppikouluja varten*. WSOY 1933
* *Kodinhoito : seminaarien kotitaloudenopetusta ja koteja varten*. 5. uusittu painos Gummerus 1936, 6. uusittu painos WSOY 1943, 7. korj. painos WSOY 1947
* *Nuorten kotitalousopas : kansakoulujen jatkoluokkia varten*. WSOY 1936, 3. korj. painos 1939, 5. tarkistettu painos 1945, 6. tarkistettu painos 1947, 7. painos 1949
* *Nuorten kotitalousoppaan työkirja*. WSOY 1936

## Lähteet
Anna Campbell

**Anna Montgomery Campbell** (1991 Lewes – 15. maaliskuuta 2018 Afrinin piirikunta) oli brittiläinen kansalaisaktivisti, feministi ja anarkisti, joka Syyrian sisällissodan aikana taisteli kurdien YPG-joukoissa Isis-järjestöä vastaan ja kaatui Turkin ilmavoimien tekemässä ilmaiskussa. Hän oli ensimmäinen Isis-joukkojen vastaisessa taistelussa kuollut brittinainen.

East Sussexin Lewesissä syntynyt Campbell opiskeli Sheffieldin yliopistossa, mutta työskenteli myöhemmin putkiasentajana Brightonissa. Hän oli mukana erilaisten kansalaisjärjestöjen toiminnassa ja osallistui muun muassa syksyn 2010 suuriin opiskelijamielenosoituksiin.

Vuonna 2017 Campbell matkusti Pohjois-Syyrian kurdialueella ja liittyi Kansan suojeluyksikköjen (YPG) alaisiin Naisten suojeluyksikköjen (YPJ) joukkoihin. Hän osallistui YPJ:n hyökkäykseen Isis-järjestön hallussa ollutta Deir ez Zorin kaupunkia vastaan, jonka jälkeen hänet siirrettiin Rojavan puolustustaisteluun. Campbell kaatui maaliskuussa 2018 turkkilaishävittäjän tekemässä ilmaiskussa ollessaan viiden muun naistaistelijan kanssa evakuoimassa pakolaisryhmää Afrinin kaupungista. Campbellin kuoleman jälkeen brittiläiset aktivistit järjestivät mielenosoituksen Turkin ilmavoimille osia toimittavan Airbusin tehtaalla Bristolissa.

Anna Campbellin isä on muun muassa Egg-yhtyeessä soittanut rockmuusikko Dirk Campbell. Hän on vaatinut Turkin hallitusta lähettämään tyttärensä ruumiin Britanniaan, johon kuitenkaan ei ole suostuttu. Huhtikuussa 2022 Dirk Campbell teki asiasta valituksen Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen.

## Lähteet
Anneli Anttonen

**Anneli Maria Irmeli Anttonen** (s. 5. marraskuuta 1954 Askola) on suomalainen yhteiskuntatieteen tohtori ja tutkija. Hän toimi Tampereen yliopiston sosiaalipolitiikan professorina vuodesta 2003 lähtien ja on nyttemmin emeritaprofessori. Hän on julkisuudessa muun muassa kyseenalaistanut valtiovallan Maakunta- ja soteuudistussuunnitelman mukana kansalaisille mainostettua valinnanvapautta ja on tuonut esille hankkeen vaikutusarvioinnin keskeneräisyyttä. 

Anttonen tuli ylioppilaaksi Mäntsälän lukiosta 1973. Hän valmistui Jyväskylän yliopistosta yhteiskuntatieteiden lisensiaatiksi 1989. Hänen suomenkielinen väitöskirjansa Tampereen yliopistolle (1997) oli otsikoitu *Feminismi ja sosiaalipolitiikka. Miten sukupuolesta tehtiin yhteiskuntateoreettinen ja sosiaalipoliittinen avainkäsite*. 

Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Anttonen on ollut vuodesta 2018.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Anneli Anttonen Google Scholarissa 
* Anneli Anttonen ResearchGate-tietokannassa 
*  Miksi julkispalvelujen menestystarina halutaan hävittää Suomesta? (Anneli Anttonen, 16.8.2016)
Egg (yhtye)

**Egg** oli vuosina 1969–1974 toiminut brittiläinen progressiivisen rockin yhtye, joka julkaisi kolme studioalbmia.

## Kokoonpano
*Dave Stewart, kosketinsoittimet 
*Dirk ”Mont” Campbell, basso, laulu
*Clive Brooks, rummut

## Diskografia
### Studioalbumit
**[[Egg (albumi)|Egg]]* (1970)
**[[The Polite Force]]* (1971)
**[[The Civil Surface]]* (1974)

### Kokoelmat
**Seven Is a Jolly Good Time* (1985)
### Livealbumit
**The Metronomical Society* (2007)
**BBC Sessions and More 1968–1972* (2015)

## Lähteet
Buick Encore GX

**Buick Encore GX** on Buickin vuodesta 2019 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka sijoittuu mallistossa pienemmän Encoren ja suuremman Envisionin väliin. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin Chevrolet Trailblazer.

Encore GX esiteltiin Shanghain autonäyttelyssä huhtikuussa 2019 yhdessä toisen sukupolven Encoren kanssa. Pohjois-Amerikan markkinoilla mallin ensiesittely oli Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2019. Moottorivalikoiman muodostavat kaksi kolmesylinteristä turboahdettua bensiinimoottoria. Etuvetoisessa malliversiossa moottorina on 1,2-litrainen, jonka yhteydessä on portaaton CVT-automaattivaihteisto. Nelivetoversiossa on 1,3-litrainen (155&nbsp;hv) moottori yhdeksänportaisella automaattivaihteistolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Chevrolet Trailblazer (crossover)

**Chevrolet Trailblazer** on Chevroletin vuodesta 2019 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka sijoittuu mallistossa pienemmän Traxin ja suuremman Equinoxin väliin. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin Buick Encore GX.

Trailblazer esiteltiin Shanghain autonäyttelyssä huhtikuussa 2019 yhdessä Chevrolet Trackerin kanssa. Pohjois-Amerikan markkinoilla mallin ensiesittely oli Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2019. Moottorivalikoiman muodostavat kolmesylinteriset turboahdetut 1,2- ja 1,3-litraiset (155&nbsp;hv) bensiinimoottorit. Molempien yhteydessä on portaaton CVT-automaattivaihteisto, mutta suuremman moottorin yhteyteen saa myös yhdeksänportaisen automaattivaihteiston. Vetotapana on vakiona etuveto, mutta saatavana on myös nelivetoinen malliversio.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Chevrolet Menlo

**Chevrolet Menlo** on Chevroletin vuodesta 2020 lähtien Kiinan markkinoille valmistama crossover-tyyppinen sähköautomalli. Se perustuu samaan perusrakenteeseen kuin Buick Velite 6.

Auton sähkömoottorin teho on 147 hevosvoimaa. Suurin toimintamatka täydellä latauksella on 410 kilometriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ford Mustang Mach-E

**Ford Mustang Mach-E** on Fordin vuodesta 2019 lähtien valmistama crossover-tyyppinen sähköautomalli. Sen muotoiluun on haettu vaikutteita Ford Mustangista.

Mustang Mach-E esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2019. Malli on saatavana taka- ja nelivetoisina versioina sekä kahdella eri kokoisella akulla. Nelivetoversioissa on oma sähkömoottorinsa sekä etu- että taka-akseleilla. 

Malliston huipulle tuli vuonna 2021 Mach-E GT, joka on aina nelivetoinen ja moottorien yhteisteho on 487 hevosvoimaa. Perusmalleista se erottuu erilaisilla puskureillaan ja spoilereillaan. Lisäksi mallissa on erityisesti säädetty MagnaRide-jousitus, Brembon jarrujärjestelmä ja 20-tuumaiset vanteet. Kiihtyvyys nollasta sataan on 3,7 sekuntia ja suurin toimintamatka on 500 kilometriä.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla