open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Debbie Meyer

**Deborah Elizabeth ”Debbie” Meyer** (s. 14. elokuuta 1952 Annapolis) on yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän oli ensimmäinen uimari, joka voitti samoissa olympialaisissa kolme henkilökohtaista kultamitalia.

Meyer hallitsi teini-ikäisenä vuosina 1967–1970 naisten vapaauintimatkoja. Hän voitti 16-vuotiaana Mexico Cityn olympialaisissa 1968 200, 400 ja 800 metrin vapaauintimatkat kaikki uusilla olympiaennätyksillä. Vuotta aiemmin 1967 hän oli Pan-Amerikan kisoissa voittanut kaksi matkaa.

Meyer oli ensimmäinen nainen, joka ui 1 500 metriä alle 18 minuutin, 400 metriä alle 4,5 minuutin, 500 jaardia alle viiden minuutin ja 1650 jaardia alle 17 minuutin. Hän teki kaikkiaan 15 maailmanennätystä (yhden 200&nbsp;m:llä, viisi 400&nbsp;m:llä, viisi 800&nbsp;m:llä ja neljä 1500&nbsp;m:llä) ja 24 Yhdysvaltojen ennätystä sekä voitti 19 maansa mestaruutta. Vuonna 1969 hänet valittiin Associated Pressin vuoden naisurheilijaksi.

Meyer lopetti uransa jo vuonna 1970. Hänet valittiin uinnin Hall of Fameen vuonna 1977.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Meyer olympic.org:ssa
* http://www.ishof.org/honorees/77/77dmeyer.html
Kaakkola

**Kaakkola** on Järvenpään 25. kaupunginosa. Kaakkola sijaitsee Tuusulanjärven luoteisrannalla, noin kilometri Järvenpään keskustasta länteen. Vuoden 2014 lopussa kaupunginosassa asui 866 ihmistä.

Kaakkola koostuu pääosin omakoti- ja paritaloasunnoista. Kaupunginosa jakautuu kahteen osaan: Vanhaan-Kaakkolaan ja Uuteen-Kaakolaan. Alueelta löytyy muun muassa yksi lähikauppa, K-market. Kaakkola on erittäin rauhallinen asuinalue, jossa asuu suurimmaksi osaksi lapsiperheitä.

## Lähteet
John Fitch

**John Fitch** -nimisiä henkilöitä on useampia:

* John Fitch, yhdysvaltalainen höyrylaivan kehittelijä
* John Fitch, yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja
Henry Kvist

**Torsten Henry Sigurd Kvist** (11. huhtikuuta 1920 Helsinki – 23. tammikuuta 1999 Mäntyharju) oli suomalainen metsänhoitaja sekä jääkiekkopuolustaja ja -valmentaja, joka valmensi maajoukkuetta vuosina 1946–1949.

## Henkilöhistoria
Kvistin vanhemmat olivat ravintoloitsija Sigurd Aleksander Kvist ja Maria Aurora Laakso ja puoliso vuodesta 1948 Heli Aulikki Päiviö. Urheilulääkäri Helmer Kvist oli hänen veljensä. Metsänhoitajaksi sotien jälkeen valmistunut Henry Kvist työskenteli ensin Ruotsissa, mutta tuli vuonna 1949 Kymin Osakeyhtiön palvelukseen, aluksi apulaismetsänhoitajaksi Kuopioon. Yhtiön aluemetsänhoitaja Joensuussa hän oli vuodesta 1953 ja Jyväskylässä vuodesta 1962 ja sitten ylimetsänhoitaja Heinolassa vuodesta 1965 ja hankintapäällikkö Kuusankoskella vuodesta 1968. Koko yhtiön metsäpäällikkönä Kvist toimi 1973–1984. Hänellä oli myös monia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Kvist sai vuonna 1976. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri.

## Urheilu-ura ja saavutukset
Kvist pelasi urallaan Tampereen Ilveksessä kaudet 1938–1947. Hän voitti kaksi Suomen mestaruutta. Viimeisellä kaudellaan Kvist toimi myös Ilveksen valmentajana. Hän valmensi vuodet 1946–1949 sekä Ilvestä että maajoukkuetta.

* 2 Suomen mestaruutta pelaajana (1945, 1946)
* 3 SM-pronssia pelaajana
* 1 Suomen mestaruus valmentajana (1947)
* Suomen Jääkiekkoleijona #12

## Lähteet
*Kvistin tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
* Ilveksen valmentajat 

### Viitteet
Hvannadalshnúkur

**Hvannadalshnúkur** on Öræfajökull-tulivuoren luoteisosassa sijaitseva Islannin korkein vuori. Se sijaitsee Vatnajökull-jäätikön eteläosassa. Elokuussa 2005 suoritettujen virallisten mittausten mukaan vuoren korkeus on 2&nbsp;109,6 metriä, aikaisemmin vuoren korkeudeksi ilmoitettiin 2&nbsp;119 metriä. 

Ensimmäisenä Hvannadalshnúkurille kiipesi brittiläinen Frederick W. W. Howell paikallisten Páll Jónssonin ja Þorlákur Þorlákssonin opastuksella 17. elokuuta 1891.

## Katso myös
*Luettelo maiden korkeimmista kohdista

## Lähteet
Eero Salisma

**Eero Johannes Salisma** (16. joulukuuta 1916 Hämeenlinna – 19. heinäkuuta 1998 Hämeenlinna) oli suomalainen jääkiekkoilija.

Eero ”Luiro” Salisma edusti pelaajaurallaan hämeenlinnalaisseuroja Tarmoa ja HPK:ta vuosina 1938–1960. Tarmossa hyökkääjän paikkaa pelannut Salisma voitti kaksi Suomen mestaruutta.

HPK:ssa Salisma pelasi puolustajana. Vuonna 1952 HPK ylsi ensimmäistä kertaa SM-finaaliin, jossa asettui vastaan Tampereen Ilves. Salisma tuli otsikoihin taklattuaan Ilveksen Aarne Honkavaaraa hyökkäysalueella niin, että tämä sai aivotärähdyksen. Tuohon aikaan kontaktipeli oli vielä melko harvinaista eikä hyökkäysalueella saanut taklata ollenkaan. Salisma ajettiin pois kentältä ja mestaruussarjan johto asetti seuraavaan otteluun uuden säännön, jonka mukaan Salisma ajettaisiin välittömästi pois kentältä, jos hän ottaisi yhdenkin jäähyn.

Suomea Salisma edusti kerran MM- ja olympiatasolla. Hän oli mukana vuoden 1952 Oslon talviolympialaisissa. Yhteensä Salisma pelasi 31 maaottelua.

Salisma oli myös kansallisella huipputasolla sekä pesä- että jääpallossa. Pesäpallon Suomen Mestaruuden Salisma voitti Hämeenlinnan Pallokerhon joukkueessa 1936, Haminan Palloilijoiden joukkueessa 1939 ja 1943 sekä Toijalan Pallo-Veikkojen joukkueessa 1946.

## Saavutukset ja palkinnot
### Jääkiekko
*2 Suomen mestaruutta (1948, 1949)
*4 SM-hopeaa ja 1 -pronssi
*HPK on jäädyttänyt Salisman pelinumeron 2
*Suomen Jääkiekkoleijona #11

### Pesäpallo
* 4 SM-kultaa: 1936, 1939, 1943, 1946
* 1 SM-hopea: 1947
* 9 Itä-Länsi-ottelua: 1936-1940, 1945-1948

## Lähteet
*Salisman tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
*HPK:ssa jäädytetyt pelinumerot hpk.fi (arkistoitu versio)

### Viitteet
Atavismi

**Atavismi** on biologinen periytymisilmiö, jossa monien edellisten sukupolvien ajan piilossa ollut ominaisuus esiintyy jossakin lajin tai suvun yksilössä. Termi tulee latinan esi-isää tarkoittavasta sanasta *atavus*.

Atavismi on mahdollista, koska alkukantaisten ominaisuuksien geenit eivät ole kadonneet perimästä, ne vain eivät ole enää aktiivisia. Joissakin harvoissa tapauksissa ne voivat aktivoitua uudelleen. Atavismi voi olla tulosta erilaisista ilmiöistä. Jokin uusi mutaatio voi vaikuttaa niin, että perimässä säilyneiden entisen ominaisuuden vastaavien geenien toiminta ei enää peitykään uudempien mutaatioiden vaikutuksesta. 

Joissain tapauksissa atavistinen piirre voi olla tulosta poikkeamassa alkionkehityksen aikataulusta.

## Esimerkkejä
Valailla voi atavismin seurauksena syntyä ruumiiseen raajatyngät, jotka vastaavat valaan maalta veteen siirtyneen edeltäjän jalkoja.

Tunnettu atavismi on ihminen, jolla on häntä. Ihmisen sormet tai varpaat voivat olla myös yhteenkasvaneet niin, että niiden välissä on ihopoimu, joka muistuttaa kädellisiä edeltäneitä meren tuntumassa asuneita eläimiä.

## Katso myös
* Syndaktylia
* Polydaktylia

## Lähteet
Nikolai Andrianov

**Nikolai Jefimovitš Andrianov** (, 14. lokakuuta 1952 Vladimir – 21. maaliskuuta 2011) oli venäläinen Neuvostoliittoa edustanut telinevoimistelija. Andrianov on toiseksi eniten olympiamitaleja kerännyt miesurheilija 15 mitalillaan (Michael Phelpsillä on 28 mitalia ja naisista Larisa Latyninalla 18 mitalia). Vuosina 1972–1980 hän voitti kaikkiaan seitsemän kultaa, viisi hopeaa ja kolme pronssia. Andrianov on ainoa miesvoimistelija, joka on voittanut voimistelun hypyssä kolme olympiamitalia, ja ainoa miesvoimistelija, jolla on kolme olympiamitalia permannolta.

Olympiamenestyksen lisäksi Andrianov voitti MM-kisoista neljä kultaa ja kahdeksan hopeaa, maailmancupissa kuusi kultaa ja kolme hopeaa, EM-kisoissa yhdeksän kultaa, kuusi hopeaa ja kaksi pronssia sekä kolmetoista Neuvostoliiton mestaruutta.

Andrianov kuoli pitkäaikaiseen sairauteen 58-vuotiaana maaliskuussa 2011. Hänen vaimonsa Ljubov Burda oli myös telinevoimistelija ja olympiavoittaja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Andrianov Olympic.orgissa
Hinesville

**Hinesville** on kaupunki Yhdysvaltojen Georgian osavaltiossa Libertyn piirikunnassa Savannahin lounaispuolella. Kaupunki on rakentunut paljolti vieresien asevoimien tukikohta Fort Stewartin varaan. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 33&nbsp;437.

## Maantiede

Hinesville sijaitsee Georgian osavaltion Libertyn piirikunnassa noin 60 kilometriä Savannahista lounaaseen.

## Historia
Libertyn piirikunta perustettiin 1777 ja myöhemmin sen hallinnollinen keskus haluttiin siirtää Riceborota uudelle paikalle. Paikalliset äänestivät muutoksen puolesta vuonna 1836 ja senaattori Charlton Hines ehdotti nykyistä Hinesvilleä, joka sai nimensä hänen mukaansa vuonna 1837. Ennen kaupungin perustamista paikalla oli asevoimien paraatialue. Yhdysvaltain sisällissodan aikana alueella käytiin useita yhteenottoja. Hävitys Libertyn piirikunnassa oli huomattavaa. Pohjoisvaltioiden kenraali William T. Shermanin johtamat joukot valtasivat sen talvella 1864.

Sodan jälkeen Samuel Dowse Bradwellillä oli huomattava vaikutus kaupungin jälleenrakennuksessa. Hänen perustamansa Hinesville Academy eli myöhempi Bradwell Institute tuli tunnetuksi koko osavaltion alueella. Kaupunki oli kuitenkin piirteiltään unelias kylä aina 1900-luvun alkupuoliskolle saakka. Huomattava muutos oliasevoimien tukikohta Camp Stewartin eli sittemmän Fort Stewartin perustaminen vuonna 1944. Tukikohta nimettiin Libertyn piirikunnassa asuneen presidentti Franklin D. Rooseveltin vaimo Eleanor Rooseveltin isoisoisän Daniel Stewartin mukaan ja jonkin aikaa ennen Normandian maihinnousua tukikohdassa oli 55&nbsp;000 sotilasta. Tukikohdan sotilaiden perässä paikkakunnalle muutti suuri joukko eri palveluja tarjoavia yrittäjiä.

Camp Stewart lakkautettiin toisen maailmansodan jälkeen, mutta maailmantilanteen jälleen kiristyessä myöhemmin sotilastoiminta sillä aloitettiin uudelleen. Tukikohdasta tehtiin linnoitus (Fort) vuonna 1956.

## Talous
Hinesvillen talous on rakentunut pitkälti viereisen Fort Stewartin varaan. Samaan tapaan vastaavasti tukikohdan sotilaat tarvitsevat kaupungin palveluja. Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Hinesvillessä aikavälillä 2014–2018 olivat 46&nbsp;177 USD ja henkilöä kohden 21&nbsp;305 USD. 16,4&nbsp;% väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

## Väestö
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 33&nbsp;437 ja vuoden 2019 arvion mukaan 33&nbsp;273. Kaupungin asukkaista 40&nbsp;% oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 32,3&nbsp;%), 46,7&nbsp;% afroamerikkalaisia, 14,4&nbsp;% latinoja mistä tahansa rodusta ja 2,9&nbsp;% aasialaisia. 15,8&nbsp;% kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 7,1&nbsp;% kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nuokkijärvi

**Nuokkijärvi** eli **Njuokkarvi** eli **Nuokkajärvi** () on Kemijoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kalevalan piirin Borovoin kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 214 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 3&nbsp;090 neliökilometriä, keskisyvyys 8,5 metriä ja tilavuus 1,81 kuutiokilometriä.

Nuokkijärveen laskevat Nokeusjoki, Aittajoki, Voivajoki, Oja ja 33 puroa. Länsipäähän virtaavan Nokeus- eli Kivijoen reittiin kuuluvat Kiitesjärvi, Luvajärvi ja Kiimasjärvi. Nuokkijärvi laskee itäpäästään alkavien Rastahanjoen ja Hämehenjoen kautta Tširkkakemijokeen. Järvessä on 126 saarta, joiden yhteispinta-ala on 10,3 neliökilometriä.

Nuokkijärven kalalajeja ovat lohi, siika, muikku, harjus, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, seipi, mutu, made, ahven, kiiski, kymmenpiikki ja kivisimppu. Järvellä harjoitetaan kalanviljelyä sekä kotitarve- ja virkistyskalastusta.

Järven rannoilla ovat sijainneet Nokeuksen, Piismalahden ja Pääkönniemen kylät. Nykyään seudulla on vain kesäasutusta.

## Lähteet
Kalle Havulinna

**Kalle Havulinna** (27. syyskuuta 1924 Tampere – 9. heinäkuuta 2016) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä.

Havulinna pelasi urallaan kymmenen kautta Tampereen Ilveksessä. Hän voitti neljä Suomen mestaruutta. Havulinnalla on nimissään SM-sarjan yhden ottelun maaliennätys, jonka hän jakaa Aarne Honkavaaran kanssa: kahdeksan maalia. Havulinna iski osumansa ÅIFK:ta vastaan 18. tammikuuta 1948 ottelussa, jonka Ilves voitti 21–5.

Havulinna pelasi maajoukkueessa 28 ottelua, joihin mahtuu mukaan myös kahdet MM-kilpailut.

Siviiliammatiltaan Havulinna oli sähköinsinööri, ja hänen insinööritoimistonsa vastasi Suomen ensimmäisen jäähallin, 1965 valmistuneen Tampereen Hakametsän jäähallin sähkö- ja valaistussuunnittelusta.

Kalle Havulinnan veli Jukka edusti hetkellisesti Ilvestä kausina 1953/56.

## SM-tilastot

Kapteenina kaudet 1948-49, 1949-50.

## Saavutuksia ja palkintoja
*4 Suomen mestaruutta (1946, 1947, 1950 ja 1951)
*2 SM-hopeaa ja 1 -pronssi
*8 maalia yhdessä ottelussa (SM-sarjan/liigan ennätys)
*Suomen Jääkiekkoleijona #13

## Lähteet
* 
*Ilveksen otteluennätykset 
*Havulinnan tiedot Jääkiekkomuseon sivuilla.

### Viitteet
Brunswick (Georgia)

**Brunswick** on kaupunki Yhdysvaltojen Georgian osavaltion rannikolla Glynnin piirikunnassa Savannahin eteläpuolella. Paikka on yksi Georgian syväsatamista. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 15&nbsp;383.

## Maantiede

Brunswick sijaitsee Georgian osavaltion kaakkoisosassa Atlantin valtameren rannikolla Glynnin piirikunnassa. Savannah sijaitsee Brunswickista noin 120 kilometriä pohjoiseen ja Jacksonville Floridassa noin 100 kilometriä etelään. Kaupunki on rakennettu niemimaalle Brunswick-, Turtle ja East Riverjokien välissä.  Brunswick on yksi Georgian syväsatamista ja rannikolla sijaitsevat Golden Isles-saaret.

## Historia

Brunswickin kaupunkisuunnitelma laadittiin tuolloisessa Georgian siirtokunnassa vuonna 1771. Kaupunki sai Savannahin tapaan ruutukaavan. Nimensä se sai Saksassa sijainneen Braunschweigin (en. *Brunswick*) ruhtinaskunnan mukaan. Ruhtinaskunta oli Ison-Britannian kuningas Yrjö III:N suvun kotiseutu. Myös monet kaupungin paikannimet saivat nimensä eri englantilaisten aatelisten mukaan. Nimet säilyivät käytössä sittemmin myös brittien vastaisen vapaussodan jälkeenkin. Vuonna 1797 Brunswickista tuli Glynnin piirikunnan hallinnollinen keskus.

1800-luvun loppupuolella Brunswickista kehittyi huomattava vientisatama, jonka kautta kulki puuvillaa ja puutavaraa. Sataman toiminta hiljeni kuitenkin 1900-luvun puolella 1930-luvun laman myötä. Ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikana paikalla rakennettiin laivoja sodan tarpeisiin. Sataman toiminta on elpynyt maailmansotien jälkeen.

## Talous

Brunswickin satama kilpailee nykyisin Savannahin ja Jacksonvillen satamien kanssa. Paikalliseen teollisuutene lukeutuvat esimerkiksi Georgia-Pacificin paperitehdas, Herculesin tehdas, sekä Rich-SeaPakin ja King and Prince Seafoodin elintarviketehtaat. Alueelle on myös matkailua. Lähistöllä on golfratoja ja hiekkarantoja.

Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Brunswickissa aikavälillä 2014–2018 olivat 25&nbsp;896 USD ja henkilöä kohden 19&nbsp;829 USD. 37,5&nbsp;% väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

## Väestö
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 15&nbsp;383 ja vuoden 2019 arvion mukaan 16&nbsp;256. Kaupungin asukkaista 37,6&nbsp;% oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 30,4&nbsp;%), 56,6&nbsp;% afroamerikkalaisia, 9,8&nbsp;% latinoja mistä tahansa rodusta ja 1,8&nbsp;% aasialaisia. 10,6&nbsp;% kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 7,6&nbsp;% kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

## Koulutus
Glynn Academy on yksi Georgian vanhimmista julkisista oppilaitoksista. College of Coastal Georgia on perustettu vuonna 1961. Entisen Glyncon laivaston ilmavoimien tukikohdassatoimii liittovaltion poliisin koulutuskeskus, jossa koulutetaan eri liittovaltion viranomaisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Põltsamaa

**Põltsamaa** () on Põltsamaan kuntaan kuuluva epäitsenäinen kaupunki ja entinen kaupunki Jõgevamaan maakunnassa Keski-Virossa. 

Vuoden 2017 kuntauudistuksessa vanha Põltsamaan kunta, Põltsamaan kaupunki sekä pääosa Pajusin ja Puurmanin kunnista yhdistettiin uudeksi Põltsamaan kunnaksi. Tällöin Põltsamaan kaupunki menetti itsenäisen asemansa ja siitä tuli kunnan osa.

Vuonna 2010 kaupungin asukasluku oli 4&nbsp;642. Sen pinta-ala on 5,99 neliökilometriä ja asukastiheys 775,0 asukasta neliökilometrillä. Põltsamaa sijaitsee Põltsamaan joen varrella.

## Historia

Põltsamaalle annettiin 20. heinäkuuta 1920 kauppalan itsehallinto-oikeus. Samana vuonna perustettiin myös ETK Põltsamaan Tehtaat. Tehtaiden tuotannon kasvu nostatti myös kauppa-alaa, ja Viron hallituksen päätöksellä Põltsamaasta tuli kaupunki 30. kesäkuuta 1926. Ensimmäisenä kaupunginjohtajana vuosina 1927–1930 oli eversti Martin Terras.

Uudeksi kaupunginjohtajaksi valittiin vuonna 1929 Georg Kold, joka alkoi kehittää kaupunkia: hän perusti koulun, korjautti linnaa ja päällystytti teitä. Rantaan rakennettiin paviljonki ja raivattiin uimaranta. Perustettiin Põltsamaan Kaunistamisen Yhdistys, jolla kaupungin asukkaat saataisiin toimintaan mukaan. 1930-luvulla kaikki kadut varustettiin katulampuilla, joihin saatiin sähkö omasta sähkölaitoksesta.

Kokoelma ”Sakalamaa elu” (”Sakalamaan elämä”) kuvaa 1930-luvun Põltsamaata vaatimattomasti elävän, työteliään väen kaupunkina: viinitehtaan ja hedelmäpuutarhan lisäksi Põltsamaalla oli myös useita raudan- ja puunjalostamoita, kolme ajanmukaista myllyä sekä sahaa, meijeri sekä joukko pienempiä ja suurempia kauppoja, unohtamatta sairaalaa, apteekkia, kolmea koulua sekä kahta pankkia, valtion ja kaupungin virastoja. Koska Tarton–Tallinnan maantie kulki kaupungin läpi, riitti myös kolmelle hotelli-ravintolalle ja viidelle kahvilalle asiakkaita. Samana ajanjaksona Põltsamaalla ilmestyi kolme viikkolehteä viikossa.

Toinen maailmansota tuhosi lähes 75 prosenttia kaupungin rakennuksista. Vuosina 1950–1962 Põltsamaa oli lähialueidensa keskus, ja kyseisellä ajanjaksolla kaupunkiin rakennettiin kulttuuritalo, sauna sekä stadion. Uudessa kirjapainossa painettiin alueen *Kiir*-lehteä ('Säde'). Mahtava elokuvateatteri ja lennätinrakennus ovat peräisin 1970–1980-luvuilta, mutta uuden kauppahallin rakentaminen jäi puolitiehen. EPT-rakennuskokonaisuuteen perustettiin saunallinen uimahalli ja urheilutilat.

Uuden heräämisen aikana aktiivista työtä teki Põltsamaan muinaismuistoseura, jonka johdolla uudistettiin vanhoja ja pystytettiin uusia muistomerkkejä, anottiin lupaa museon avaamiseksi ja järjestettiin kotiseutupäiviä. Kaupungin itsehallinnollinen asema palautettiin pian Viron jälleenitsenäistymisen jälkeen joulukuussa 1991.

## Väestö
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Põltsamaan kaupungissa oli 4 188 asukasta, joista 4 104 (98,0 %) oli virolaisia, 39 (0,9 %) venäläisiä ja 42 (1,0 %) muita kansallisuuksia.

## Ystävyyskaupungit
* Kokemäki, Suomi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jalonojan koulu

**Jalonojan koulu** oli 1902–2009 toiminut kyläkoulu Kauvatsalla. Se oli yli sata vuotta vanha oppilaitos, jossa oli erikseen 0-2 -luokka ja 3-6 -luokka. Jalonojan koulun oppilasmäärä laski viimeisinä vuosina voimakkaasti: lukuvuonna 2006-2007 koulussa oli 31 oppilasta, 2007-2008 enää 25 ja seuraavana vuonna viitisentoista. Kauvatsalla sijaitsee myös Lähteenmäen koulu.

## Lähteet
Shane Gould

**Shane Gould** () on australialainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti kolme kultaa, hopean ja pronssin vuoden 1972 olympialaisissa Münchenissä.

Gould rikkoi 13. huhtikuuta 1971 ja 8. tammikuuta 1972 välisenä aikana kaikkiaan seitsemän maailmanennätystä. Vanhin niistä oli lähes 16 vuotta kestänyt Dawn Fraserin 100 metrin vapaauintiennätys vuodelta 1956. Gould on ainoa uimari, jolla on samanaikaisesti ollut hallussaan viiden vapaauintimatkan (100 – 1 500 metrin) maailmanennätykset yhtä aikaa.

Vuoden 1972 olympialaisissa 15-vuotias Gould voitti aluksi 200 metrin sekauinnin kultaa rikkoen Claudia Kolbin neljä vuotta vanhan maailmanennätyksen. Seuraavana päivänä hän oli kolmas 100 metrillä. Kyseessä oli Gouldin ensimmäinen tappio tällä matkalla kahteen vuoteen. Seuraavana päivänä oli vuorossa 400 metrin vapaauinti. Gould voitti helposti rikkoen oman ME:nsä yli kahdella sekunnilla. Kaksi päivää myöhemmin 200 metrin vapaauinnissa tuli jälleen kultaa ja Gould teki kolmannen maailmanennätyksensä viidessä päivässä. Hän päätti olympiaurakkansa hopeamitaliin 800 metrin vapaauinnissa. Hänestä tuli ensimmäinen naisuimari, joka oli voittanut viisi henkilökohtaista olympiamitalia ja kolme olympiakultaa maailmanennätysajalla.

Vuosi olympialaisten jälkeen Gould lopetti kilpauransa ja vetäytyi julkisuudesta. Hän oli vuoden 2000 Sydneyn olympiakisojen avajaisissa yksi olympiatulen kantajista stadionilla.

Vuonna 2018 Gould osallistui Australian Selviytyjät -kilpailuun, jonka hän voitti. Gould on voittaessaan Selviytyjien kaikkien aikojen vanhin naisvoittaja ympäri maailman.

## Muita saavutuksia

* 1971 paras naisurheilija maailmassa
* 1971 ABC:n vuoden naisurheilija
* 1972 ABC:n vuoden naisurheilija
* 1972 vuoden australialainen
* 1981 brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenyys
* 1995 Legend of Australian Sport -valinta

## Aiheesta muualla
* 
* http://www.ishof.org/honorees/77/77sgould.html
Matti Karumaa

**Matti Antero Karumaa** (25. marraskuuta 1924 Hämeenlinna &ndash; 31. toukokuuta 1993 Hämeenlinna) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä.

Karumaa pelasi Hämeenlinnan Tarmossa kaudet 1942–1959. Hän muodosti pitkään tuhoisan kentän Ka-Ku-Ti yhdessä Keijo Kuuselan ja Esko Tien kanssa. Karumaa voitti Tarmossa kaksi Suomen mestaruutta.

Maajoukkueessa Karumaa pelasi yhteensä 56 maaottelua. Hän ehti olla mukana kaksi kertaa MM-kilpailuissa ja kerran olympialaisissa 1952.

Matti Karumaan kaksi vuotta vanhempi veli Pentti Karumaa pelasi myös jääkiekkoa Tarmossa. Hän pelasi urallaan 68 ottelua vuosina 1944–1954.

## Saavutukset ja palkinnot
*2 Suomen mestaruutta (1948, 1949)
*SM-sarjan maalipörssin voittaja (1949, 1950, 1951, 1952)
*SM-sarjan syöttöpörssin voittaja (1952)
*Suomen Jääkiekkoleijona #14

## Lähteet
*Karumaan tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
*

### Viitteet
Juri Dolgoruki

**Juri Dolgoruki** (, 'pitkäkäsi'), (n. 1090/1100 – 15. toukokuuta 1157) oli Kiovan Rusin suuriruhtinas, joka perusti Moskovan.

## Suku
Hänen vanhempansa olivat Kiovan suuriruhtinas Vladimir Monomah ja tämän toinen puoliso, bysanttilainen aatelisnainen Eufemia, hän oli toiseksi nuorin poika. Hänellä oli 11 sisarusta ja sisaruspuolta. Hänen velipuoliaan olivat Mstislav I Suuri, Svjatoslav Vladimirovitš, Jaropolk II ja Vjatšeslav I. 

## Ruhtinas
Isänsä eläessä hän hankki Rostovin-Suzdalin alueen suvun haltuun, ja isän kuoltua Juri siirsi pääkaupunkinsa Suzdaliin. Hän soti veljiensä kanssa ja sai välillä isompiakin alueita haltuunsa, mutta joutui lopulta vetäytymään Suzdaliin. 

Hänen syntymänsä ajankohta on epäselvä, mutta jotkin kronikat kertovat Vjatšeslav I:n sanoneen Jurille: "Minulla oli jo parta, kun sinä vasta synnyit." Koska Vjatšeslav syntyi vuonna 1083, Jurin syntymäaika on vuosisadan vaihteessa.

Vuonna 1147 ruhtinas Juri Dolgoruki kutsui *Ipatjevin kronikan* mukaan Severskin ruhtinas Svjatoslavin vieraaksensa Moskovaan. Moskova oli tällöin kartano tai majatalo, jonka omisti pajari Stepan Kutško. Juri surmautti hänet, jotta kukaan ei syyttäisi hänen saaneen tilan vääryydellä haltuunsa.  Vuotta 1147 pidetään perinteisesti Moskovan perustamisvuotena. Juri ympäröi tilan paaluvarustuksella vuonna 1156.

Juri Dolgoruki hyödynti Kiovan suuriruhtinaskunnan sisäisiä kiistoja, syrjäytti Izjaslav II:n ja valtasi Kiovan vuonna 1149. Hänet lyötiin takaisin seuraavana vuonna, ja valta vaihtui vielä kahdesti edestakaisin ennen kuin Juri jäi Kiovaan vuonna 1155. Kiovalaiset eivät pitäneet hänestä, ja hänet myrkytettiin erään Kiovan pajarin järjestämissä juhlissa vuonna 1157. Hänet on haudattu Berestovon Kristuksen kirkastuksen kirkkoon, joka on Kiovan luolaluostarin yhteydessä.

## Avioliitot ja jälkeläiset
Juri Dolgoruki avioitui kaksi kertaa. Ensimmäinen puoliso vuonna 1108 oli kumaani-kaani Aepa Osenevitšin nimeltä tuntematon tytär, ja toinen oli kreikkalainen prinsessa Elena/Olga (k. 1182), Bysantin keisari Manuel I Komnenosin tytär tai sisar. Toisen lähteen mukaan toinen puoliso noin vuonna 1140-1150 oli nimeltä tuntematon nainen, joka kuoli tai karkotettiin vuonna 1161. Hänellä oli yhteensä 13 lasta.

Ensimmäisestä avioliitosta syntyivät lapset:
* Andrei Bogoljubski
* Gleb I
Toisesta avioliitosta syntyivät lapset:
* Mikael I
* Vsevolod III
Lisäksi hänellä oli seuraavat lapset:

* Ilja Jurjevitš, Kurskin ruhtinas
* Gleb Jurjevitš, Perejaslavlin ruhtinas
* Boris Jurjevitš, Belgorodin ruhtinas
* Mstislav Jurjevitš, Novgorodin ruhtinas
* Olga Jurjevna, avioitui vuonna 1150 Galitsian ruhtinas Jaroslav Osmomyslin kanssa

## Viitteet
Maija Torkko

**Maija Torkko** (s. 1946) toimi Nokian talousjohtajana ja Nokian Renkaiden hallituksen varapuheenjohtajana. Torkko jäi eläkkeelle kesäkuussa 2006. Hän on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti (HY) ja kauppatieteiden kandidaatti (TuKKK).

Torkko oli merkittävimpiä Suomen talouselämässä vaikuttavia naisia.

## Lähteet
Claude Auchinleck

**Claude Auchinleck** (21. kesäkuuta 1884 – 23. maaliskuuta 1981) oli brittiläinen sotamarsalkka ja armeijan komentaja toisessa maailmansodassa. 

Auchinleck aloitti sotilasuransa Intian siirtomaa-armeijassa, mutta vuonna 1939 hänet kutsuttiin Britanniaan IV armeijakunnan komentajaksi. Vuotta myöhemmin hän komensi liittoutuneiden joukkoja Norjassa. Myöhemmin samana vuonna hänestä tuli Intian joukkojen komentaja. Heinäkuussa 1941 hänet siirrettiin Lähi-idän alueen joukkojen komentajaksi. Kesällä 1942 hän otti Lähi-idän joukkoihin kuuluneen 8. armeijan tilapäisesti suoraan komentoonsa. Auchinleck onnistui aluksi hyvin Operaatio Crusaderissa, mutta kärsi suuren tappion Erwin Rommelin joukoille Gazalan taistelussa. Hänet korvattiin lopulta Harold Alexanderilla ja samalla Bernard Montgomery tuli 8. armeijan komentajaksi. Oltuaan monta kuukautta sijoittamattomana hänet siirrettiin taas Intian joukkojen komentajaksi. Tässä virassa hän oli vuoteen 1947 asti. Vuonna 1946 hänestä tuli sotamarsalkka.  Auchinleck kuoli Marrakeshissa.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sergei Starikov

**Sergei Viktorovitš Starikov** (, s. 12. huhtikuuta 1958 Tšeljabinsk,Neuvostoliitto) on  venäläinen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja. Starikov pelasi 186 maaottelua tehden 13 maalia vuosina 1978–1988. Hän pelasi jääkiekkoseuroissa TsSKA Moskova ja Traktor Tšeljabinsk.

## Parhaat saavutukset

* olympiakulta 1984, 1988
* olympiahopea 1980
* maailmanmestaruus 1979, 1983
* maailmanmestaruushopea 1985, 1987
Piper PA-28 Cherokee

**Piper PA-28** on yhdysvaltalaisen Piper Aircraftin valmistama yksimoottorinen mäntämoottorilentokonesarja. Sarjan koneet on ensisijaisesti suunniteltu yleisilmailu-, koulutus- ja lentotaksikäyttöön.

## Archer

Koneen tyyppimerkintä on **PA28-181** ja se on kehitetty vanhemmasta Cherokee tyypistä PA28-140. Merkittävimmät parannukset vanhempaan versioon verrattuna ovat siiven puolisuunnikkaan muoto, suurempi korkeusvakain ja tehokkaampi moottori (150 hv ⇒ 180 hv). Näillä muutoksilla Piper Archerista tuli suorituskykyinen, lento-ominaisuuksiltaan vakaa ja kantokyvyltään hyvä lentokone. Cherokeessa on neljä istumapaikkaa, kiinteät laskutelineet ja kiinteälapainen potkuri. Konetyyppi on hyvin suosittu ja on ollut tuotannossa 1970-luvulta tähän päivään asti.

Suomen Ilmavoimat käytti kuutta Piper PA-28R-200 Cherokee Arrow II ja PA-28RT-201 Arrow IV konetta yhteyskoneina vuosina 1974-2004.

## Tekniset tiedot

## Aiheesta muualla

* Piper Aircraftin verkkosivut
Charles Jewtraw

**Charles Jewtraw** (5. toukokuuta 1900 Lake Placid – 26. tammikuuta 1996) oli yhdysvaltalainen pikaluistelija.

Jewtraw eli ja kasvoi monilapsisessa perheessä Lake Placidissa, jossa hänen isänsä ylläpiti luistinrataa. Hänen perheensä oli köyhä, mutta hän sai tukea paikalliselta liikemieheltä Jack Mabbitilta.

Jewtrawista tuli kaikkien aikojen ensimmäinen talviolympialaisten kultamitalisti, kun hän voitti 500 metrin kilpailun Chamonix'n 1924 kisoissa, joille jälkikäteen annettiin olympiakisojen arvo. Samoissa kisoissa hän oli 1&nbsp;500 metrillä kahdeksas ja 5&nbsp;000 metrillä 13:s. Jewtraw lopetti luistelu-uransa pian Chamonix'n kisojen, joka oli hänen elämänsä ainoa kansainvälinen kilpailu, jälkeen. Hän palasi Lake Placidiin työttömänä 1930-luvun laman aikana ja etsi luistelunopettajan työtä, mutta hänelle tarjottiin vain lattianlakaisijan paikkaa. Myöhemmin hän työskenteli pankin turvamiehenä New Yorkissa. Hän lahjoitti kultamitalinsa Smithsonian-instituutille.

## Lähteet

* 

### Viitteet

 

## Aiheesta muualla
*  Charles Jewtraw Skateresults.com -sivustolla
KPV

**KPV** voi viitata seuraaviin asioihin:

* Kokkolan Pallo-Veikot, kokkolalainen jalkapalloseura
* *KPV*, Komin kielestä käytetty lyhenne
* KPV (konekivääri), neuvostovalmisteinen konekivääri
Zinetula Biljaletdinov

**Zinetula Haidarovitš Biljaletdinov** (, , s. 13. maaliskuuta 1955 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on Venäjän jääkiekkomaajoukkueen entinen päävalmentaja ja Neuvostoliiton maajoukkueen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi 244 maaottelua tehden 21 maalia vuosina 1976–1988. Hän voitti olympiakultaa vuonna 1984, Kanada-cupin vuonna 1981 ja kuusi maailmanmestaruutta. Hän voitti alle 20-vuotiaiden epävirallisen maailmanmestaruuden vuosina 1974 ja 1975. Neuvostoliiton mestaruussarjassa Biljaletdinov pelasi 588 liigaottelua tehden 63 maalia. Seuratasolla hän edusti Dynamo Moskovaa, jonka kapteeni hän oli usean vuoden ajan.

Biljaletdinov toimi NHL:ssä apuvalmentajana Winnipeg Jetsissä kausina 1993–1995 ja samassa organisaatiossa seuran muutettua Phoenixiin ja otettua nimekseen Phoenix Coyotes kaudella 1996–1997. Hän oli päävalmentajana Dynamo Moskovassa kausina 1997–2004, Bars Kazanissa kausina 2004–2011 ja 2014–2019 sekä sveitsiläisseura Luganossa syksyllä 2001. Hän toimi kaudesta 1997–1998 lähtien Venäjän maajoukkueen apuvalmentajana, ja maajoukkueen päävalmentaja hän oli maailmancupissa 2004 sekä kausina 2011–2014. Hänen johdollaan Venäjä voitti maailmanmestaruuden vuonna 2012.

## Yksityiselämä
Etniseltä taustaltaan Zinetula (Zinnetulla) Biljaletdinov on tataari. Hänen isänsä Haidar oli kotoisin Nižni Novgorodin alueen mišäärikylästä *Pitsa* (Пица). Biljaletdinovin tyttären Nataljan poika on jääkiekkoilija Aleksandr Romanov. 

## Saavutukset
### Pelaajana
* olympiakulta 1984
* olympiahopea 1980
* maailmanmestaruus 1978, 1979, 1981, 1982, 1983, 1986
* MM-hopea 1987
* MM-pronssi 1985
* Kanada-cupin voitto 1981

### Valmentajana
* MM-kultaa 2012 - Venäjä
* KHL-mestaruus 2009 , 2010 - Ak Bars Kazan

## Lähteet
For Those About to Rock We Salute You

**For Those About to Rock (We Salute You)** on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n 23. marraskuuta 1981 julkaistu kahdeksas studioalbumi. Albumin nimikappaleesta tuli menestys, ja muita tunnettuja kappaleita ovat "Inject the Venom" ja "Let's Get It Up". Albumi on viimeinen, jonka on tuottanut Robert John "Mutt" Lange, joka on tuottanut myös yhtyeen menestyksekkäät *[[Highway to Hell]]* ja *[[Back in Black]]* -albumit. Albumi nousi listaykköseksi Yhdysvalloissa ja oli siinä suhteessa ainoa laatuaan vuoden 2008 *[[Black Ice (albumi)|Black Ice]]* -albumiin saakka.

Albumin nimi on lähtöisin siitä kun yhtyeen kitaristi Angus Young luki kirjan nimeltä *For Those About to Die, We Salute You*, joka kertoi roomalaisista gladiaattoreista. Albumi julkaistiin remasteroituna vuonna 2003 osana *AC/DC remasters* -sarjaa. Kappale ”For Those About to Rock (We Salute You)” oli Jack Blackin tähdittämässä elokuvassa *[[School of Rock]]* nimellä "For those about to rock, I salute you".

## Kappaleet

## Singlet
*1981 *Let's Get It Up*
*1982 *For Those About to Rock (We Salute You)*

## Kokoonpano
*Brian Johnson – laulu
*Angus Young – soolokitara
*Malcolm Young – komppikitara, taustalaulu 
*Cliff Williams – bassokitara, taustalaulu
*Phil Rudd – rummut, perkussiot

## Video

**For Those About to Rock** -nimellä on julkaistu myös video, joka sisältää neljä yhtyeen esittämää kappaletta. Videossa julkaistiin myös yhtyeiden The Black Crowesin, Metallican ja Panteran kappaleet samalta keikalta. AC/DC:n kappaleet videolla ovat seuraavat:

# Back in Black (säv. Angus Young, Malcolm Young, Brian Johnson)
# Highway to Hell (säv. Young, Young, Bon Scott)
# Whole Lotta Rosie (säv. Young, Young, Scott)
# For Those About to Rock (We Salute You) (säv. Young, Young, Johnson)

## Arvostelut

*All Music Guide lehden arvostelu: 
*Blender lehden arvostelu: 
*Rolling Stone lehden arvostelu: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Formaali ajattelu

**Formaali** eli muodollinen **ajattelu** tarkoittaa kykyä ajatella loogisesti ja abstraktisesti (Inhelder & Piaget, 1958).
Jean Piaget ja Bärbel Inhelder esittivät, että lapsi tulee formaalien operaatioiden kauteen noin 11–12-vuotiaana, murrosiässä. Nuori käyttää ajattelussaan symboleja. Tällöin nuori pystyy myös hypoteettis-deduktiiviseen päättelyyn eli soveltamaan yleisiä sääntöjä yksittäisiin tapauksiin.

Formaali ajattelu on Piaget'n kehitysteorian korkein vaihe, jonka kehitys on johdonmukainen jatke sensomotoriselle, esioperationaalille ja konkreetille ajattelulle. Sen aikana ajattelu kehittyy käsitteelliseksi, hypoteettiseksi, ja siinä sovelletaan erilaisia logiikan päättelysääntöjä. Skeemat eli toimintarakenteet muodostavat ajattelun kokonaisrakenteen, formaalin struktuurin. Skeemoja on useammanlaisia, mm. perustava skeema on muuttujien eristäminen ja kontrollointi. Korkeatasoisessa formaalissa ajattelussa kyetään esimerkiksi luomaan kokeellinen asetelma jonkun tekijän vaikutuksen ymmärtämiseksi. Piaget ja Inheöder (1958) käyttivät luonnontieteellisiä tehtäviä, kuten heiluria, formaalin ajattelun mittaamiseen.

Suomessa formaalin ajattelun tutkimusta ovat tehneet Hautamäki (1984) ja Seppälä (2013) (vrt. Kallio, 2011). Näissä tutkimuksissa on todettu, että Suomessa formaalia ajattelua eivät saavuta kaikki nuoret eivätkä myöskään kaikki korkeakouluopiskelijat. Korkeimmillaan noin 2/3 korkeakouluopiskelijoista hallitsee tämän ajattelumuodon (Seppälä, 2013). Tulokset vahvistavat kansainvälisiä havaintoja siitä, että Piaget oli ylioptimistinen olettaessaan formaalin ajattelun olevan universaali kaikkien nuorten ja aikuisten hallitsema taito.

Formaalin ajattelun jälkeisenä uutena kehitysvaiheena on pidetty postformaalia ajattelua, mutta kaikki eivät hyväksy tätä näkemystä. Tällaiseen "postformaaliin ajatteluun" katsotaan sisältyvän relativistinen (suhteellinen) ja dialektinen (ristiitoja yhdistävä) ajattelu (Kallio, 2016). Tutkimuksessa on väitetty (Kallio, emt.) että ristiriitoja ratkaiseva ajattelu on osa viisautta , tosin viisauteen ilmiönä sisältyy myös laajemmin personallisuuteen, tunteisiin ja eettiseen arviointiin liittyviä piirteitä.

## Katso myös
* Järki
* Päättely
* Kognitio

## Lähteet

## Kirjallisuutta

*
* 
* 
*
Tsukihime

**Tsukihime** () on TYPE-MOON-yrityksen visual novel, jonka pohjalta tehtiin myös 12-osainen anime **Shingetsutan Tsukihime** () ja manga. Tsukihime-peli saavutti Japanissa dōjin-taustaansa nähden paljon huomiota omalaatuisen tarinankerrontansa ja yksityiskohtaisen taustajuonen ansiosta. Alun perin *Tsukihime* julkaistiin joulukuussa 2000, ja pian tammikuussa 2001 TYPE-MOON julkaisi Tsukihime PLUS+DISKin, joka sisälsi sivujuonia ja sarjaan liittyvää materiaalia. Elokuussa 2001 seurasi *Tsukihimen* jatko-osa *[[Kagetsu Tōya]]*. Huhtikuussa 2003 kaikki kolme levyä ja kasa lisämateriaalia, kuin myös pelin uudelleenmiksattu ääniraita, julkaistiin Tsuki-Bako-nimisessä kokoelmassa.

Tsukihime-anime esitettiin alun perin 9.10.2003 ja 25.12.2003 välisenä aikana TBS- ja BS-i-kanavilla. Englanninkielinen julkaisu kulkee nimellä *Lunar Legend Tsukihime*.

*[[Melty Blood]]*-sarjassa esiintyy myös hahmoja *Tsukihimestä*.

## Hahmot
***Shiki Tōno ** (遠野志貴), Ääninäyttelijä: Kenichi Suzumura (鈴村健一)
***Arcueid Brunestud** (アルクェイド・ブリュンスタッド), Ääninäyttelijä: Hitomi Nabatame (生天目仁美)
***Ciel** (シエル), Ääninäyttelijä: Fumiko Orikasa (折笠富美子)
***Akiha Tōno ** (遠野秋葉), Ääninäyttelijä: Shizuka Itō (伊藤静)
***Hisui** (翡翠), Ääninäyttelijä: Yumi Kakazu (かかずゆみ)
***Kohaku** (琥珀), Ääninäyttelijä: Kana Ueda (植田佳奈)
***Arihiko Inui ** (乾 有彦), Ääninäyttelijä: Takahiro Sakurai (櫻井孝宏)
***Satsuki Yumizuka ** (弓塚 さつき), Ääninäyttelijä: Kahori Tanaki (田中かほり)
***Nrvnqsr Chaos** (ネロ), Ääninäyttelijä: Kenta Miyake (三宅健太)
***Roa** (ロア), Ääninäyttelijä: Hiroyuki Yoshino (吉野裕行)
***Aoko Aozaki ** (蒼崎青子) Akiko Kimura (木村亜希子)

## Anime
### Alku- ja loppumusiikit
* Alkumusiikki: "The Sacred Moon"
** Sävellys ja sovitus: Toshiyuki Omori (大森俊之)
* Loppumusiikki: "Rinne no Hate ni" (輪廻の果てに)
** Esittäjä: Fumiko Orikasa (折笠富実子)
** Sanoitus: Makoto Iriyama (入山誠)
** Sovitus ja sävellys: Yōko Ueno (上野洋子)

### Jaksot

## Aiheesta muualla
### Viralliset sivut
*Sarjan viralliset nettisivut  
*TYPE-MOONin viralliset nettisivut 
*J.C. Staffin nettisivut Tsukihime-animelle  

### Fanisivustoja
*Blue Glass Moon 
*Tsukihime-tietoa ja juonisynopsis 
*Suuri fanisivusto 

### Muita sivustoja
* 
* 
*Animenfon sivu Tsukihimelle 
*Mirror Moonin käännösprojekti
Terry McDermott (pikaluistelija)

**Richard Terrance ”Terry” McDermott** (20. syyskuuta 1940 Essexville, Michigan, Yhdysvallat – 20. toukokuuta 2023) oli yhdysvaltalainen pikaluistelun olympiavoittaja. Hänen päämatkansa oli 500 metriä.

Kansainvälisellä tasolla McDermott kilpaili ainoastaan talviolympialaisissa. Squaw Valleyn kisoissa 1960 hän oli 500 metrillä seitsemäs ajalla 40,9&nbsp;s. Innsbruckissa 1964 hän voitti samalla matkalla kaikkien yllätykseksi olympiakultaa ajalla 40,1&nbsp;s jättäen taakseen ennakkosuosikki Jevgeni Grišinin. McDermottilla oli jaloissaan valmentaja Leo Freisingerilta lainatut luistimet. Rouva Freisingerilta hän sai onnea tuottavan neulan, jollaisen oli aiemmin saanut naisten puolella menestynyt Lidija Skoblikova Grenoblessa 1968 McDermott jakoi 500 metrillä loppuajalla 40,5&nbsp;s hopeasijan Magne Thomassenin kanssa 0,2&nbsp;sekuntia voittaja Erhard Kelleristä jääneenä.

Lake Placidin 1980 talviolympialaisten avajaisissa McDermott vannoi tuomarien valan. 

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* McDermott Skateresults.com-tietokannassa
Jevgeni Kulikov

**Jevgeni Nikolajevitš Kulikov** (s. 25. toukokuuta 1950) on venäläinen pikaluistelun olympiavoittaja, joka aktiiviuransa aikana edusti Neuvostoliittoa. Hänen paras matkansa oli 500 metriä.

Vuonna 1975 Kulikovista tuli ensimmäinen luistelija maailmassa, joka luisteli 500 metriä alle 38 sekunnin. Kahden viikon aikana hän paransi omaa maailmanennätystä peräti kolme kertaa, viimeisellään aikaan 37,00. Hänen ennätyksensä säilyi voimassa kahdeksan vuotta. Samaisena vuonna hänelle myönnettiin Oscar-patsas. Sprintterien MM-kisoissa hän saavutti hopeaa.

Innsbruckin 1976 olympialaisten 500 metrillä Kulikov luisteli kuumeisena ja vilustuneena, mutta voitti tästä huolimatta kultamitalin olympiaennätyksellä 39,17&nbsp;s. Neljä vuotta myöhemmin Lake Placidin olympialaisissa hän oli 500 metrillä hopealla ajalla 38,37&nbsp;s. Vuonna 1977 hän oli sprintterien MM-kisoissa kolmas. Vuonna 1981 hän paransi vielä omaa 500 metrin maailmanennätystään ja luisteli matkan ensimmäisenä ihmisenä alle 37 sekunnin. Uransa aikana hän teki kaikkiaan yhdeksän maailmanennätystä.

## Henkilökohtaiset ennätykset
* 500 m: 36,91, 28. maaliskuuta 1981, Alma-Ata
* 1 000 m: 1.15,33, 19. maaliskuuta 1977, Alma-Ata

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kulikov Skateresults.com -tietokannassa
Varangin niemimaa

**Varangin niemimaa** (, , kveeniksi *Varenkinniemi*) on Finnmarkin läänissä Norjan koilliskolkassa sijaitseva Barentsinmereen työntyvä niemimaa. Lännessä sen rajaa Tenovuono ja etelälaitaa reunustaa Varanginvuono.

Varangin niemimaalla sijaitsevia kuntia ovat Vesisaari, Vuoreija, Berlevåg ja Båtsfjord, joilla on samannimiset keskustaajamat, sekä Uuniemi (*Unjárga-Nesseby*).

Niemimaata hallitsee tunturikasvillisuus. Korkein kohta Stangnestind kohoaa 724 m merenpinnan yläpuolella. Vuonna 2006 perustettu Varangin niemimaan kansallispuisto (*Varangerhalvøya nasjonalpark*) kattaa suuren osan niemimaata.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* varanger.com
Terry McDermott

**Terry McDermott** voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

* Terry McDermott (journalisti), journalisti ja teoksen *Perfect Soldiers* kirjoittaja
* Terry McDermott (näyttelijä), australialainen näyttelijä
* Terry McDermott (jalkapalloilija), englantilainen jalkapalloilija
* Terry McDermott (pikaluistelija), yhdysvaltalainen pikaluistelun olympiavoittaja
* Terry McDermott (baseball), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
Mirror Ball

**Mirror Ball** on kanadalaisen folk/rock/country-muusikon Neil Youngin albumi, jolla taustoja soittaa Pearl Jam -yhtye. Neil Young oli tavannut 1992 Eddie Vedderin ja pyysi Pearl Jamin soittamaan Bridge School Benefit -konserttiin. Tästä alkoi Neil Youngin ja Pearl Jamin yhteistyö. Mirror Ballin lisäksi he julkaisivat kahden kappaleen levyn *Merkin Ball*, joka sisältää Vedderin sävellykset *I Got Id* ja *Long Road*.

*Helsingin Sanomien* kulttuuritoimitus otti albumin mukaan vuoden 1995 parhaiden äänilevyjen listalleen.

## Kappaleet

#Song X - 4:40 
#Act of Love - 4:54
#I'm the Ocean - 7:05 
#Big Green Country - 5:08 
#Truth Be Known - 4:39 
#Downtown - 5:10 
#What Happened Yesterday - 0:45 
#Peace And Love - 7:02 
#Throw Your Hatred Down - 5:45 
#Scenery - 8:50 
#Fallen Angel - 1:15

## Kokoonpano
*Neil Young – laulu, sähkökitara, akustinen kitara, harmoni

;Pearl Jam
*Jeff Ament – basso
*Stone Gossard – sähkökitara
*Jack Irons – rummut
*Mike McCready – sähkökitara
*Eddie Vedder – laulu (kappale: 8), taustalaulu

## Lähteet
*www.thrasherswheat.org
### Viitteet
Ants Antson

**Ants Antson** (11. marraskuuta 1938 Tallinna – 31. lokakuuta 2015) oli virolainen pikaluistelija ja olympiavoittaja, joka edusti aktiiviurallaan Neuvostoliittoa.

## Urheilu-ura

Antson kuului vuodesta 1963 entisen huippuluistelija Boris Šilkovin valmentamaan Neuvostoliiton maajoukkueeseen. Vuonna 1964 Antson voitti Euroopan mestaruuden. Samana vuonna Innsbruckin olympialaisissa hän voitti kultaa 1&nbsp;500 metrillä. Lisäksi hän luisteli 11. helmikuuta Oslossa 3&nbsp;000 metrillä uuden maailmanennätyksen 4.27,3. Saavutustensa myötä hänelle myönnettiin Oscar Mathisen -palkinto. Samoin hänet valittiin vuonna 1964 Viron vuoden urheilijaksi.

Antson edusti MM- ja EM-kisoissa Neuvostoliittoa. MM-kisoissa hän oli 15:s vuonna 1964, viides vuonna 1965, 15:s vuonna 1966 ja neljäs vuonna 1967. Vuoden 1964 Euroopan mestaruuden jälkeen hän oli kuudes vuonna 1965, 12:s vuonna 1966, neljäs vuonna 1967 ja 16:s vuonna 1968.

Vuonna 1967 Antson voitti Neuvostoliiton yleisluistelumestaruuden. Hopeaa hän saavutti vuosina 1965 ja 1968 ja pronssia 1966.

## Kilpauran jälkeen

Uransa jälkeen Antson toimi Tallinnan Kalevissa vuosina 1970–1977 valmennustehtävissä erityisesti pyöräilijöiden valmentajana. Sen jälkeen hän johti Tallinnan Pyöräilyvelodromia. Vuosina 1993–2000 hän oli Tallinnan kaupunginhallituksessa ja osastopäällikkönä Viron Kulttuuri- ja urheiluministeriössä. Antsonilla oli kunniatehtävä kantaa juuri itsenäisyytensä takaisin saaneen Viron joukkueen lippua Albertvillen talviolympialaisissa 1992.

Antson kuoli 76-vuotiaana 31. lokakuuta 2015.

## Henkilökohtaiset ennätykset
*500 m: 	40,7, 	16. tammikuuta 1968, Alma-Ata
*1&nbsp;500 m: 	2.07,2 	16. helmikuuta 1968, Grenoble
*5&nbsp;000 m: 	7.34,8 	16. tammikuuta 1968, Alma-Ata
*10&nbsp;000 m: 15.57,7 18. tammikuuta 1968, Oslo

Parhaimmillaan Antson oli ”aateliskalenterin” neljännellä sijalla.

## Lähteet
* Ants Antson Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 
* Antson Skateresults.com-tietokannassa  
* Antson Virolaisessa ESBL-tietokannassa 

### Viitteet
Petit Palais

**Petit Palais** on Pariisissa Ranskassa sijaitseva museo, joka rakennettiin vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyyn. Arkkitehtina toimi Charles-Louis Girault. Nykyään rakennuksessa toimii Pariisin kaupungin taidemuseo ().

Museon nykyiset näyttelyt jakautuvat kolmeen osaan: Dutuit-kokoelma, johon kuuluu teoksia keskiajalta ja renessanssin aikakaudelta, Tuck-kokoelma, johon kuuluu huonekaluja 1700-luvulta, ja Pariisin kaupungin kokoelma, johon kuuluu ranskalaisten taiteilijoiden, kuten Jean Auguste Dominique Ingres'n, Eugène Delacroix'n ja Gustave Courbet'n teoksia.

Puolipyöreää sisäpihaa ympäröivä rakennus on samannäköinen kuin lähellä oleva Grand Palais. Sen joonialaiset pylväät, sisäänkäynti ja kupoli taas muistuttavat joen toisella puolella olevaa Invalidikirkkoa.

## Lähteet
Suunujoki

**Suunu(joki)** eli **Suununjoki** eli **Sunujoki** (lyydiksi *Suunund’ogi*, ) on Ääniseen laskeva joki Karjalan tasavallan Mujejärven, Suojärven ja Kontupohjan piireissä Venäjällä. Sen pituus on 280 kilometriä, valuma-alueen laajuus 7&nbsp;670 neliökilometriä ja keskivirtaama 30 kilometrin päässä joen suusta 66 kuutiometriä sekunnissa.

Suunujoki on Karjalan tasavallan toiseksi pisin ja valuma-alueeltaan kolmanneksi suurin joki. Se saa alkunsa Mujejärven piirin Kivijärvestä 364 metriä merenpinnan yläpuolella. Joki virtaa mutkitellen kohti koillista ja laskee Äänisen Kontupohjanlahteen 33 metrin korkeudella. Yläjuoksu sijaitsee Keski-Karjalan ylängön itäreunalla ja alajuoksu Äänisniemen harjuvyöhykkeellä. Valuma-alueesta 63 % on metsää, 18 % suota ja 13 % järviä.

Suunujoen pituudesta lähes kolmasosa on järviä. Niistä suurimmat ovat yläjuoksulta lukien Koutajärvi (10,5&nbsp;km²), Roikonjärvi (25,1&nbsp;km²), Himolanjärvi (80,5&nbsp;km²), Kuutamajärvi (12,4&nbsp;km²), Tsudojärvi (9,5&nbsp;km²), Lintujärvi (6,3&nbsp;km²), Kuivajärvi ja Viiksjärvi (9,8&nbsp;km²) ja Suunujärvi (50&nbsp;km²). Valuma-alueeltaan suurimmat sivujoet ovat Muotkajoki (366&nbsp;km²), Tsuorankojoki (274&nbsp;km²), Semsjoki (883&nbsp;km²) ja Santalanjoki (71,3&nbsp;km²).

Suunujoen alajuoksulle rakennettiin 1930-luvulla Hirvaksen pato ja joen virtaus ohjattiin Päljärven vesivoimalaitoksen kanavaa pitkin Päljärveen ja edelleen Kontupohjan vesivoimalan säännöstelyaltaan muodostaviin Sandaljärveen ja Nikajärveen. Tämän seurauksena nykyään suurin osa Suunujoen vedestä laskee Ääniseen Kontupohjassa, ja Jänispellon luona laskeva vanha uoma muodostaa oman vesistönsä. Alajuoksulla sijainneet Hirvas- ja Porokoski ovat lähes kokonaan kuivuneet ja kuuluisan Kivatsun putouksen vesimäärä on huomattavasti vähentynyt.

Suunujoen kaltevuus on keskimäärin 1,16 ‰. Sen virtaus on yleensä hidas ja jokiuoman leveys keskimäärin 50 metriä. Kalalajeja ovat taimen, hauki ja ahven. Suunujoki on suosittu retkeilykohde, joka sopii myös aloitteleville melojille. Reitit alkavat Porajärveltä tai Lintujärveltä ja päättyvät Hirvaksen padolle. Joen alajuoksulla sijaitsee Kivatsun luonnonpuisto. Porokoskella on muinaisen tulivuoren jäänteitä.

Kontupohjan kaupunki ottaa Suunujoen Nikajärvestä käyttövetensä. Puutavaran uitto jokea pitkin päättyi 1970-luvun alussa.
 
## Lähteet