open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alb

**Alb-venttiili** on ajoneuvoissa käytettävä jarruvoimia säätelevä venttiili. Raskaassa kalustossa venttiili toimii paineilmalla ja tunnistus tapahtuu rungon ja akselin välisestä korkeuserosta, joka pienenee lineaarisesti painon lisääntyessä. Henkilöautoissa tätä venttiiliä on käytetty ennen ABS jarruja taka-akselin jarruvoimien säätämiseen samalla periaattella tangon ja jousien avulla. Kun painoa tulee päälle, niin etäisyys muuttuu ja alb-venttiilin säätö muuttuu suhteessa painoon. Tämä säätää paineilmaa tai jarrunesteen virtaavuutta jarruille, ja säätää näin jarrujen tehoja.

Tätä ratkaisua käytetään sekä autossa että perävaunussa.
Capricorn yksi

**Capricorn yksi** (*Capricorn One*) on yhdysvaltalainen, Peter Hyamsin käsikirjoittama ja ohjaama tieteiselokuva vuodelta 1978. Elokuvassa NASA väärentää Mars-lentonsa, koska tarkoitetun avaruusaluksen elossapitojärjestelmään tulee lennon estävä vika. 

Elokuvassa tuodaan epäsuorasti esille joidenkin tahojen esittämä ajatus, että Yhdysvaltain kuulennot 1960- ja 1970-lukujen taitteessa olivatkin NASAn järjestämää huijausta.

## Rooleissa

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Asko Alanen kutsuu elokuvaa kiivaaksi takaa-ajotrilleriksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Dwayne A. Day, *The Space Review*, "Little red lies", 19.2.2007
* Frederick C. Szebin, MANIA, "The Making of CAPRICORN ONE" , 20.4.2000
Brian Sibley

**Brian Sibley** (s. 14. heinäkuuta 1949 Lontoo) on englantilainen kirjailija ja radiotoimittaja. Hän on kirjoittanut etenkin fantasiakirjallisuutta ja -elokuvia sivuavia teoksia.

Vuonna 1981 Sibley kirjoitti yhdessä Michael Bakewellin kanssa BBC:n Radio 4:lle radiokuunnelma-adaptaation J. R. R. Tolkienin *[[Taru sormusten herrasta|Tarusta sormusten herrasta]]*. Sibley on mukaillut radiokuunnelmat myös muun muassa C. S. Lewisin *[[Narnian tarinat|Narnian tarinoista]]* ja Mervyn Peaken romaaneista *Titus Groan* ja *Gormenghast*. Viimeksi mainitusta hänet palkittiin Sony Radio Awardilla vuonna 1985.

Sibley on kirjoittanut useita oheisteoksia Peter Jacksonin ''Taru sormusten herrasta'' -elokuvatrilogiasta sekä Jacksonin elämäkerran *Peter Jackson: A Film-maker's Journey*.

## Teoksia
* 

### Suomennettuja teoksia
* *Varjojen maa: C. S. Lewisin ja Joy Davidmanin tarina*. Kirjaneliö, 1990.
* *Eläköön Nalle Puh! Juhlakirja koko maailman parhaalle karhulle*. Suomentanut Pirkko Biström. WSOY, 2001.
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
* Deborah J. Brannon: Review: The Maps of Tolkien’s Middle-Earth by John Howe and Brian Sibley . Green Man Review 4.7.2004.
Kokkolan oopperayhdistys

**Kokkolan Oopperayhdistys** oli 2004 perustettu yhdistys, joka tuotti Kokkolan Oopperakesä -festivaalia, joka oli Finland Festivalsin jäsen. Sen perustajina olivat Anu Komsi, Sakari Oramo, Annika Mylläri-McLoud ja Robert McLoud. Oopperayhdistys sai vuonna 2008 taiteen valtionpalkinnon perusteena Kokkolan oopperan nopea nousu suomalaisen oopperataiteen huipulle. Yhdistyksen suunnitelmat tähtäsivät pitkälle tulevaisuuteen.

Kokkolan oopperan taiteellisena johtajana toimi sen lopettamiseen saakka Anu Komsi, kapellimestarina Sakari Oramo ja toiminnanjohtajana Annika Mylläri. Aikaisempia tuotantoja olivat Mozartin *[[Figaron Häät]]* (2006 ja 2007), Johann Strauss nuoremman *[[Lepakko (operetti)|Lepakko]]* (2007-2008), italialainen *Offerere* (2008), Alban Bergin *[[Lulu]]* (2009), Sebastian Fagerlundin *Döbeln 1809* (2009, kantaesitys, tilausteos, levytys ilmestynyt 2010), lastenooppera *Hästarna Kommer* (2009), Bizet'n *[[Carmen]]* (2010) ja Mozartin *[[Taikahuilu]]* (2011).

Vuonna 2013 ei aikataulullisista syistä ollut kesäfestivaalia, ja siksi yhdistys järjesti festivaaliviikon marraskuussa 2013. Viikon pääteos oli Benjamin Brittenin *Pieni nokipoika*.

Kokkolan oopperayhdistyksen toiminta loppui vuonna 2018.

## Lähteet
Likani

**Likani** () on kaupunkityyppinen taajama Georgiassa Samtskhe-Džavakhetin hallintoalueella Bordžomin piirikunnassa. Se sijaitsee Bordžomin kaupungin länsireunalla Bordžomin rotkossa noin 160 kilometrin päässä maan pääkaupungista Tbilisistä. Likani sijaitsee Bordžomi-Kharagaulin kansallispuiston vieressä, ja se on suosittu vuoristokylpyläpaikkakunta.

Talvet ovat Likanissa leutoja eivätkä kovin lumisia, ja keskilämpötila on -2,0 astetta celsiusta. Kesät ovat lämpimiä, ja keskilämpötila on 20–25 astetta. Likanin puistoa, suosittua virkistysaluetta, hallitsevat tammet ja havupuulehdot, ja puistossa on Bordžomin lähdettä muistuttavia mineraalivesilähteitä. 

Likanin merkittäviin maamerkkeihin kuuluvat kolmilaivainen basilikakirkko 700–800-luvuilta ja Romanovien palatsi vuosilta 1892–1895. Idean jälkimmäiseen sai Léon Benois ja palatsin suunnitteli Leopold Bilfeldt. Se rakennettiin Mtkvari-joen rannalle suurherttua Nikolai Mihailovitš Romanovin kesäkartanoksi. Neuvostokaudella Likanin residenssi siirtyi valtion omaisuudeksi, ja siellä kävi keskeisiä neuvostohallinnon henkilöitä, mukaan lukien Josif Stalin. Uudelleen itsenäistyneessä Georgiassa palatsi toimii Georgian presidentin kesäresidenssinä. Kazakstanin valtion omistama energiayhtiö KazMunayGas osti loput Likanin virkistysalueesta, mukaan lukien neuvostokauden parantolan, huhtikuussa 2006.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Bordžomi-Kharagaulin kansallispuisto
Nicholas Pileggi

**Nicholas Pileggi** (s. 22. helmikuuta 1933) on yhdysvaltalainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Hänen töidensä joukossa ovat *[[Mafiaveljet]]* (1990) ja *[[Casino (elokuva)|Casino]]* (1995) sekä kirjat, joihin ne pohjautuvat.

New Yorkissa syntynyt amerikanitalialainen Pileggi työskenteli alun alkaen rikostoimittajana. Hän meni vuonna 1987 naimisiin Nora Ephronin kanssa. 

Pileggi, Bafta-voittaja, oli lisäksi ehdolla Golden Globen ja Oscar-palkinnon saajaksi. 

## Aiheesta muualla
*
Artjom

**Artjom** ()  () on eri variaatioineen useissa itäslaavilaisissa kielissä esiintyvä etunimi. Nimi on eri muodoissaan yleinen erityisesti Ukrainassa, Venäjällä ja Valko-Venäjällä. Nimi translitteroidaan eri kieliin eri tavalla; esimerkiksi englannin kielessä se kirjoitetaan *Artyom*.  Nimi on slaavilainen muoto kreikkalaisesta nimestä *Artemios* (), joka johtuu muinaiskreikkalaisen Artemis-jumalattaren nimestä. Nimen eri variaatioita ovat Artem, Artemi ja Artemio.

Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan Suomessakin on ollut vuoteen 2016 mennessä 225 Artjom-nimistä henkilöä. Ennen vuotta 1960 nimeä ei Suomessa esiintynyt.

## Tunnettuja Artjomeja

* Artjom Anisimov (s. 1988), venäläinen jääkiekkoilija
* Artjom Bondarenko (s. 1986), venäläinen jääpalloilija
* Artjom Dzjuba (s. 1988), venäläinen jalkapalloilija
* Artjom Hadžibekov (s. 1970), venäläinen kivääriampuja, maailmanmestari ja olympiavoittaja
* Artjom Jartšuk (1990–2011), venäläinen jääkiekkoilija
* Artjom Krjukov (s. 1982), venäläinen jääkiekkoilija
* Artjom Markelov (s. 1994), venäläinen moottoriurheilija
* Artjom Mikojan (1905–1970), neuvostoliittolainen lentokonesuunnittelija
* Artjom Nekrasov (s. 1992), venäläinen haulikkoampuja
* Artjom Pugolovkin (s. 1992), venäläinen jääkiekkoilija 
* Artjom Sergejev, oik. *Fjodor Sergejev* (1883–1921), venäläinen bolševikkijohtaja
* Artjom Sergejev (s. 1993), venäläinen jääkiekkoilija
* Artjom Terjan (1930–1970), neuvostoliittolainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija
* Artjom Tšubarov (s. 1979), venäläinen jääkiekkoilija
* Artjom Vesjolyi (1899–1938), venäläinen kirjailija 
* Artjom Všivkov (s. 1986), kazakstanilainen jääpalloilija 
* Artjom Žmurko (s. 1985), venäläinen maastohiihtäjä

## Lähteet
Azo

**Azo** tai **AZO** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* Azo (Georgia), myyttinen georgialaisten hallitsija
* Azo (juristi), keskiaikainen italialainen lakimies
* Atsoyhdiste, kemiallinen yhdiste
* Kalamazoo/Battle Creekin kansainvälinen lentoasema, IATA-koodi AZO
Lee Radziwill

**Caroline Lee Radziwiłł** (ent. ***Ross*** ja ***Canfield***, o.s. ***Bouvier***, 3. maaliskuuta 1933 – 15. helmikuuta 2019, tunnettiin  myös nimellä **ruhtinatar** **Lee Radziwiłł**, ) oli yhdysvaltalainen sisustussuunnittelija, pr-johtaja ja tunnettu julkisuuden henkilö. Hän oli Jacqueline Kennedy Onassiksen nuorempi sisar.

Radziwill oli kolmesti naimisissa. Ensimmäinen puoliso (1953–1959) oli Michael Temple Canfield; toinen puoliso (1959–1974) oli Radziwiłł-sukuun kuulunut puolalainen ruhtinas Stanisław Albrecht Radziwiłł ja kolmas (1988–2001) elokuvaohjaaja Herbert Ross. Hän sai toisen puolisonsa kanssa kaksi lasta: Anna Christinan sekä Anthony Stanislasin, josta tuli myöhemmin elokuvaohjaaja. Tämän avioliiton aikana Radziwiłłin kanssa Lee käytti nimeä *ruhtinatar Lee Radziwiłł*  . 

Radziwill teki töitä muun muassa näyttelijänä ja kirjailijana sekä sisustussuunnittelijana ja toimi pr-tehtävissä muotiteollisuudessa. Hän julkaisi omaelämäkertateoksen *Happy Times* (2003).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Raoul Peck

**Raoul Peck** (s. 1953) on haitilainen elokuvaohjaaja ja poliitikko. Hänen töidensä joukossa ovat *Lumumba* (2000) ja *Sometimes in April* (2005). 

Peck asui pitkään Kongon demokraattisessa tasavallassa ja oleskeli lisäksi Yhdysvalloissa, Ranskassa sekä Saksassa. Hän toimi 1990-luvulla Haitin kulttuuriministerinä.

## Aiheesta muualla
*
Tsuneko Okazaki

**Tsuneko Okazaki** (; s. 1933, Aichin prefektuuri) on japanilainen tieteilijä. Hän löysi miehensä Reiji Okazakin kanssa DNA:n niin kutsutut Okazakin fragmentit. Löytö julkaistiin *[[PNAS]]*-lehdessä vuonna 1968.

Okazaki opiskeli Nagoyan yliopistossa, josta hän valmistui tohtoriksi vuonna 1958, ja sen jälkeen Yhdysvalloissa Washingtonin yliopistossa ja Stanfordin yliopistossa. Hän toimi Nagoyan yliopiston apulaisprofessorina vuodesta 1976 ja professorina vuodesta 1983 lähtien.

## Lähteet
Herbert Ross

**Herbert Ross** (13. toukokuuta 1927 – 9. lokakuuta 2001) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja sekä koreografi.

Brooklynissa syntynyt Ross aloitti uransa teini-ikäisenä näyttelijänä ja tanssijana 1940-luvulla. Jo parikymppisenä, vuonna 19954 hän menestyi ohjaajana Broadwaylla näytelmän *House Of Flowers* ohjaajana ja samana vuonna hän työskenteli  koreografina Otto Premingerin kunnianhimoisessa musikaalidraamassa Carmen Jones. Siitä lähtien hän jakoi aikansa näyttämön ja elokuvan välillä, ja siirtyi vähitellen enemmän elokuvan puolelle, usein yhteistyössä tuottaja Ray Starkin ja käsikirjoittaja Neil Simonin kanssa.

Broadway-menestyksensä ansiosta Ross sai vakituisen työn American Ballet Schoolissa koreografina. Hän nosti tanssin roolia esiin myös elokuvissa ja sai aikaan poikkeuksellisia suorituksia nousevissa tähdissä kuten Barbara Streisand, Shirley MacLaine, Anne Bancroft ja Julia Roberts.

Rossin ensimmäinen elokuvaohjaus, uusintaversio elokuvasta *[[Hyvästi, Mr. Chips]]* tehtiin Britanniassa 1969. Se oli ylipitkä, käytti kakkosluokan näyttelijöitä, eikä ollut ihme ettei se saanut suosiota yleisöltä eikä kriitikoilta. *[[Huuhkaja ja kissimirri]]* oli menestys näyttämällä ja Ross sai siirtää sen elokuvaksi tähtenään Barbara Streisand. Streisandin menestys Rossin ohjauksessa jatkui Oscariin asti elokuvassa *[[Funny Lady]]* (1975).

Ross sai Golden Globen ja oli ehdolla kahden Oscar-palkinnon saajaksi elokuvastaan *[[Käännekohta]]* (1977). Hänen muiden teostensa joukossa ovat *[[Kuolema astuu laivaan]]* (1973), *[[Aurinkoiset pojat]]* (1975), *[[Unelmien Hollywood]]* (1982) ja *[[Menestyksen avain]]* (1987). 

Ross syntyi ja kuoli New Yorkissa. Hän oli kahdesti naimisissa; ensimmäinen puoliso oli ballerina Nora Kaye ja toinen Jackie Kennedyn sisar Lee Radziwill.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Nora Kaye

**Nora Kaye** (17. tammikuuta 1920 – 28. helmikuuta 1987) oli yhdysvaltalainen balettitanssija. Hän syntyi venäläisille vanhemmille Brooklynissä, New Yorkissa. Hänen alkuperäinen, anglisoimaton sukunimensä oli **Koreff**.

Kaye liittyi vuonna 1936 George Balanchinen johtamaan American Balletiin. Hän jatkoi uraansa teatteriin ja elokuviin. Hän työskenteli tuottajana muun muassa elokuvassa  *[[Käännekohta]]* (1977).

Kaye oli 1940-luvun lopulla naimisissa Isaac Sternin kanssa. Myöhemmin hän meni naimisiin Herbert Rossin kanssa. Hän kuoli syöpään Los Angelesissa 67-vuotiaana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Rodolfo Chikilicuatre

**Rodolfo Chikilicuatre** on espanjalaisen koomikon David Fernández Ortizin (s. 24. kesäkuuta 1970) esittämä hahmo. Rodolfo esiintyi ensimmäisen kerran tammikuussa 2008 myöhäisillan *Buenafuente*-tv-ohjelmassa La Sexta -kanavalla. Rodolfo Chikilicuatre valittiin netti- ja tekstiviestiäänestyksessä edustamaan Espanjaa vuoden 2008 euroviisuihin.

Rodolfo Chikilicuatre on elvis-peruukkia käyttävä argentiinalainen, joka on keksinyt vibraattorikitaran. Edustuskappale ”Baila el Chiki-chiki” parodioi reggaeton-musiikkia.

Chikilicuatren esitystä ”Baila el Chiki-chiki” promotoitiin ohjelmassa ja se sai yli puolet äänestyksen äänistä. Kappaleesta poistettiin voiton jälkeen euroviisujen sääntöjen edellytysten vuoksi viittauksia eräisiin poliitikkoihin kuten Zapateroon ja Mariano Rajoyhin, jotka mainittiin vain etunimillä. Viittaus Hugo Cháveziin jäi pois, vaikka Juan Carlos I:een ja hänen tölväisyynsä ”¿Por qué no te callas?” Chávezille viitattiin. Lisäksi kappaletta pidennettiin, koska alkuperäinen kappale oli vain minuutin ja 20 sekunnin pituinen.

## Lähteet
Johnny Preston

**John Preston Courville** eli **Johnny Preston** (18. elokuuta 1939 – 4. maaliskuuta 2011) oli yhdysvaltalainen laulaja. Hän syntyi Port Arthurissa, Texasissa, ja vaikutti The Shades -yhtyeessä ennen lähtemistään soolouralle.

Preston nousi 1950–1960-lukujen vaihteessa maineeseen varhaisilla hiteillään ”Running Bear” ja ”Cradle of Love”. Hän työskenteli Mercury Recordsin jälkeen muillakin levymerkeillä.

Preston kuuluu Rockabilly Hall of Fameen.
13 (täsmennyssivu)

**13** tarkoittaa seuraavia asioita:

* 13, vuosi
* 13, luku

## Musiikki

* *[[13 (Black Sabbathin albumi)|13]]*, Black Sabbathin albumi
* *[[13 (Blurin albumi)|13]]*, Blurin albumi
* *[[13 (Die Ärzten albumi)|13]]*, Die Ärzten albumi
* *[[13 (The Doorsin albumi)|13]]*, The Doorsin albumi
* *[[13 (Junon albumi)|13]]*, Junon albumi
* *[[13 (Six Feet Underin albumi)|13]]*, Six Feet Underin albumi
* *13*, reaalisointumerkeissä tarkoittaa dominanttiseptimisointua, johon on lisätty suuri nooni ja suuri tredesimi
Jasmine Richards

**Jasmine Richards** (s. 28. kesäkuuta 1990) on kanadalainen näyttelijä. Hän esiintyi Sadie Hawthornen (Arnold) parhaan ystävän, Margaretin roolissa televisiosarjassa *Naturally, Sadie* (2005–2007).

Richards harrastaa tanssia ja pitää suosikkinäyttelijänään Halle Berryä.

Richards on *Naturally, Sadie* -sarjan ulkopuolella esiintynyt muun muassa elokuvassa *[[Devotion]]* (2005). Hän näytteli myös elokuvassa *[[Camp Rock]]* (2008).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Charlotte Arnold

**Charlotte Arnold** (s. 27. heinäkuuta 1989) on kanadalainen näyttelijä. Hän esiintyi Sadie Hawthornen roolissa televisiosarjassa *[[Naturally, Sadie]]* (2005–2007). 

Lisäksi Arnold tunnetaan muun muassa sarjasta **, johon hän liittyi seitsemännellä tuotantokaudella Holly J. Sinclairin roolissa. Hän on esiintynyt myös elokuvissa.

Ontariossa syntynyt Arnold harrastaa tanssia. 

## Aiheesta muualla
*
Artvin

**Artvin** () on kaupunki ja piirikunta Turkin koillisosassa Çoruhjoen varrella lähellä Georgian rajaa. Se on Artvinin maakunnan pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on arviolta 25&nbsp;525 (vuonna 2014). 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin kotisivut
Wendell Corey

**Wendell Reid Corey** (20. maaliskuuta 1914 Dracut, Massachusetts – 8. marraskuuta 1968 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen teatteri-, elokuva- ja televisionäyttelijä.

Hän aloitti uransa teatterissa ja hänen Broadway-debyyttinsä oli vuonna 1942. Hän näytteli lukuisissa elokuvissa joista tunnetuin on luultavasti *[[Takaikkuna]]* (Rear Window, 1954). Hän näytteli myös lukuisissa televisiosarjoissa ja hän onkin saanut televisiourastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.

Hän oli naimisissa Alice Wileyn kanssa ja pariskunnalla oli neljä lasta. Hän kuoli maksasairauteen 54-vuotiaana.

## Aiheesta muualla

* 
* Wendell Corey NNDB:ssä
Bengt I. Samuelsson

**Bengt Ingemar Samuelsson** (21. toukokuuta 1934 – 5. heinäkuuta 2024) oli ruotsalainen biokemisti. Hän sai Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 1982 yhdessä maanmiehensä Sune K. Bergströmin sekä brittiläisen John R. Vanen kanssa prostaglandiineihin liittyvistä tutkimuksistaan.

Samuelsson opiskeli ensin Lundin yliopistossa ja sitten Karoliinisessa instituutissa, mistä hän valmistui 1960 biokemian tohtoriksi ja vuonna 1961 lääketieteen tohtoriksi. Samuelsson vietti sen jälkeen vuoden Harvardin yliopiston kemian laitoksen tutkijana. Hän palasi 1962 Karoliiniseen instituuttiin ja pääsi mukaan entisen professorinsa Sune K. Bergströmin prostaglandiinitutkimukseen.

Bergströmin tutkimus oli alkanut 1959, ja pian Samuelssonin liittymisen jälkeen tutkimusryhmä julkaisi ensimmäisen kerran prostaglandiinin molekyylirakenteen. Vuonna 1964 ryhmä julkaisi tutkimuksensa, jonka mukaan prostaglandiini syntyy elimistössä arakidonihaposta, joka on jostain lihatuotteista ja kasvisöljyistä löytyvä monityydyttymätön rasvahappo.

Samuelsson toimi 1967–1972 Tukholman yliopiston eläinlääketieteellisen koulun professorina. Hän palasi 1973 Karoliiniseen instituuttiin, missä hän aloitti lääketieteellisen ja fysiologisen kemian professorina sekä kemian laitoksen puheenjohtajana. Samuelsson löysi 1970-luvulla uusia prostaglandiineja, kuten veren hyytymiseen vaikuttavat tromboksaanit.

Samuelssonista tuli 1978 Bergströmin seuraaja Karoliinisen instituutin lääketieteellisen tiedekunnan dekaanina. Hän toimi tehtävässä kesäkuun loppuun 1983, jolloin hänestä tuli instituutin rehtori. Hän oli rehtorina kesäkuun 1995 loppuun asti. Samuelsson toimi 1993–2005 myös Nobel-säätiön johtokunnan puheenjohtajana.

Bergström, Samuelsson ja John R. Vane saivat 1982 Nobelin lääketieteen palkinnon prostaglandiineihin liittyvistä tutkimuksistaan. Heidät oli jo 1977 palkittu Albert Lasker -palkinnolla lääketieteellisestä perustutkimustyöstä.

## Lähteet
Parsuna

**Parsuna** () on Venäjällä 1500-luvun lopulla kehitetty muotokuvamaalaustyyppi. Sitä voidaan pitää välivaiheena perinteisten ikoneiden ja realistisempien muotokuvien välillä. Parsunat pitäytyvät vielä ikonien kaksiulotteiseen tyylissä, ja niistä näkyy kokemattomuus naturalistisen kuvaustavan käytössä. Parsunoita alettiin tehdä muistoiksi ajan maallisista henkilöistä, kun perinteinen ikonimaalaus alkoi rappeutua. Myöhemmin 1700-luvulla länsieurooppalainen tyyli tuli yhä hyväksytymmäksi. 

Kuten ikoni, parsuna maalattiin tavallisesti puulevylle. Toisin kuin ikoni, parsuna esitti tavallista ja elävää ihmistä. Hahmo on maalattu jäykästi viivaperspektiiviin, ikään kuin kiinnittäen ja kunnioittaen kuvatun henkilön muistoa.

Kuuluisia parsunoita ovat Iivana Julman (1500-luvun loppu), hänen poikansa Fjodor I:n (1500-luvun loppu) ja ruhtinas Mihail Skopin-Šuiskin (1600-luku) muotokuvat.

## Moderni parsuna
Venäjällä kehittyi Neuvostoliiton jälkeen parsunatyyppi, jossa oli vaikutteita niin ikonimaalauksesta kuin modernismista.

## Parsunoita

Kuva:Feodor_I_of_Russia_(parsuna,_1630s,_Moscow_History_museum).jpg|*[[Fjodor I]]*, 1500-luvun loppu.
Kuva:M.V. Skopin-Shuyskiy (17th c., Tretyakov gallery).jpg|*Mikael Skopin-Šuiski*, 1600-luvun alku.
Kuva:Mikhail fjodorovich2.jpg|''Mikael I Romanov'', 1600-luku.
Kuva:Portrait of Patriarch Nikon.jpg|*[[Nikon (patriarkka)|Patriarkka Nikon]]*, 1660-1665.
Kuva:Alexis I of Russia (1670-1680s, GIM).jpg|*[[Aleksei Mihailovitš|Aleksei I Mihailovitš]]*, 1670-1680-luku.
Kuva:Feodor III of Russia 2.jpg|*[[Fjodor III]]*, 1600-luvun loppu.
Kuva:Young Peter the Great parsuna.jpg|*Nuori [[Pietari Suuri|Pietari I Suuri]]*, 1600-luku.
Kuva:Sophia Alekseyevna of Russia.jpg|*[[Sofia Aleksejevna]]*, 1682—1689.
Kuva:Golytsin GIM.jpg|*[[Golitsyn|Vasili Golitsyn]]*, 1600-luvun loppu.
Kuva:Romodan.jpg|*Fjodor Romodanovski*, 1600-luvun loppu.
Kuva:Lev Kir. Naryshkin.JPG|*Lev Naryškin*, 1600-luvun loppu.
Kuva:Portrait of Tsaritsa Natalya Kirillovna Naryshkina - Google Cultural Institute.jpg|*[[Natalja Naryškina]]*, 1600-luvun loppu.
Kuva:Grigoriy Adolsky - voevoda Vlasov.jpg|*Ivan Vlasov*, 1695.
Kuva:Stolnik V.F.Lutkin.jpg|*Vasili Ljutkin*, 1698.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Cansei de Ser Sexy

**Cansei de Ser Sexy**, tunnetaan myös nimellä **CSS**, on brasilialainen yhtye, joka yhdistelee musiikissaan elektroa, rockia ja tanssittavaa punkia. He laulavat sekä englanniksi että portugaliksi, ja sanoitukset käsittelevät useimmin populaarikulttuuria. Cansei de Ser Sexy on portugalia ja tarkoittaa suomeksi *kyllästynyt olemaan seksikäs*. Yhtyeessä esiintyy viisi naista ja yksi mies.

Yhtye on esiintynyt Suomessa Gwen Stefanin lämmittelijänä lokakuussa 2007 ja Flow-festivaaleilla Helsingissä elokuussa 2008.

Yhtyeen laulaja *Lovefoxxx* pukeutuu mitä mielikuvituksellisimmin ja esimerkiksi Flow’ssa hän *pomppi lavalla kuin Duracell-pupu*. Yhtyeen toisella albumilla Donkey on *Left Behind* -niminen laulu, joka on saanut innoituksensa Helsingistä ja yhtyeen ensimmäisestä Suomen matkasta.

## Julkaisut

### Albumit
* 
* 
* 
* 

### EP:t
* 
* 
* 
* 

### Singlet
* "Let's Make Love and Listen to Death from Above" (2004)
* ”Bezzi” (2005)
* ”Sperafilm” (2005)
* ”Alala” (2006)
* ”Off the Hook” (2006)
* "Let's Make Love and Listen to Death from Above" (2007, uudelleenjulkaisu)
* ”Alcohol” (2007)
* ”Music is My Hot Hot Sex (2007)
* ”Rat is Dead (Rage) (2008)
* ”Left Behind” (2008)
* ”Move” (2008)
* ”Hits Me Like a Rock” (2011)
* ”City Grrrl” (2011)
* ”Hangover” (2013)
* ”Into the Sun” (2013)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* Cansei de Ser Sexy Flickr-sivustolla.
Teuthras

**Teuthras** () oli kreikkalaisessa mytologiassa  Myysian kuningas, jonka mukaan Teuthranian kaupunki on saanut nimensä.

Augen ja Telefoksen kertomuksessa Teuthras useimpien lähteiden mukaan menee naimisiin Augen kanssa ja ottaa Telefoksen kasvattilapsekseen, joka lopulta perii valtaistuimen Teuthraan jälkeen. Hyginuksen mukaan Teutras tosin luovuttaa vallan Telefokselle palkkioksi tämän kukistettua Idaan, joka puolestaan yritti anastaa kuninkuuden.

Plutarkhos kertoo, että Teuthras oli metsästämässä vuorella, kun hän huomasi Artemiin lemmikkivillisian. Sen pyyntelystä huolimatta hän tappoi sian. Tämä suututti Artemiin, joka löi kuningasta hulluudella. Ainoastaan Teuthraan äidin lukuisat uhrilahjat Artemiille lopulta lepyttivät jumalattaren, ja Teuthras sai järkensä takaisin. Tapahtumien seurauksena hän nimesi vuoren itsensä mukaan.

## Muita saman nimisiä henkilöitä
* Teuthras oli myös erään kreikkalaisen soturin nimi, jonka Hektor surmasi Troijan sodassa.

## Lähteet
Helene Bützow

**Helene Mirjam Bützow** (s. 9. kesäkuuta 1955 Oulu) on suomalainen kääntäjä. Hän suomentaa kirjallisuutta englannista ja ruotsista.

Bützow kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1974, minkä jälkeen hän opiskeli Saksassa ja Englannissa 1974–1979. Hän on suomentanut muun muassa Don DeLillon, Sarah Watersin, Kazuo Ishiguron, Philip Pullmanin, Suzanne Collinsin, John Greenin ja Lars Sundin tuotantoa.

Vuonna 2001 Bützow sai kirjallisuuden valtionpalkinnon. Hänelle myönnettiin vuonna 2020 Mikael Agricola -palkinto Kazuo Ishiguron teoksen *Surullinen pianisti* suomennoksesta. Bützow sai valtion kolmivuotisen taiteilija-apurahan 2003 ja viisivuotisen 2008. Vuonna 2015 hän sai kirjastoapurahan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Helene Bützow Kirjasampo.fi.
* Heino, Hannimari: Kun nainen kirjoittaa, kävelee ja hakkaa halkoja. *Peilikuva* 1/2002. (Arkistoitu sivu.)
Peter Doherty

**Peter Charles Doherty** (s. 15. lokakuuta 1940 Brisbane) on australialainen lääketieteilijä ja eläinlääkäri. Hän sai vuoden 1996 Nobelin lääketieteen palkinnon immuunijärjestelmään liittyvistä tutkimuksistaan. Doherty selvitti, miten T-solut tunnistavat taudinaiheuttajat, joita niiden pitää tuhota.

Doherty suoritti perustutkintonsa eläinlääketieteestä kotimaassaan Australiassa. Jatko-opintoja varten hän lähti Skotlantiin Edinburghin yliopistoon, missä hän väitteli vuonna 1970. Tuoreena tohtorina hän palasi Australiaan ja asettui Canberraan. Siellä hän aloitti myöhemmin palkitut tutkimuksensa T-soluilla.

## Lähteet

*Nobelprize.com
Zariskin topologia

**Zariskin topologia** renkaan A spektrissä \operatorname{Spec}A on se topologia, jonka suljetut joukot ovat V(I). Zariskin topologiaa käytetään algebrallisessa geometriassa.

Olkoon A kommutatiivinen ykkösellinen rengas. Olkoon I A:n ideaali. Olkoon V(I):=\{\mathfrak{p}\in\operatorname{Spec}A|I\subseteq \mathfrak{p}\}. Nyt
* Jos I,J ovat A:n ideaaleja, on V(I)\cup V(J)=V(I\cap J).
* Jos (I_\lambda )_\lambda on joukko A:n ideaaleja, on \cap_\lambda V(I_\lambda)=V(\sum_\lambda I_\lambda ).
* V(A)=\emptyset ja V(0)=\operatorname{Spec}A.
## Lähteet
Sune K. Bergström

**Karl Sune Detlof Bergström** (10. tammikuuta 1916 Tukholma – 15. elokuuta 2004) oli ruotsalainen biokemisti. Hän sai Nobelin lääketieteenpalkinnon vuonna 1982 yhdessä maanmiehensä Bengt I. Samuelssonin sekä brittiläisen John R. Vanen kanssa prostaglandiineihin liittyvistä tutkimuksistaan. Prostaglandiinit ovat kudoshormoneihin kuuluvia tyydyttymättömiä rasvahappoja, joilla on vaikutuksia monien elinten toimintaan.

Bergström väitteli vuonna 1944 Karoliinisessa instituutissa Tukholmassa. Vuosina 1969–1977 hän oli saman laitoksen rehtori.

Vuonna 1982 hänet kutsuttiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi.

Bergströmin poika Svante Pääbo on evoluutiogeneetikko, joka sai Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon vuonna 2022.

## Lähteet
Wolfin lääketieteen palkinto

**Wolfin lääketieteen palkinto** on yksi Wolfin säätiön jakamista Wolfin palkinnoista. Palkinto lääketieteessä on jaettu vuodesta 1978 lähtien. Palkinnon arvioidaan olevan maailman kolmanneksi arvostetuin lääketieteen palkinto Nobelin lääketieteen ja Albert Lasker -palkintojen jälkeen. Runsas kolmannes palkituista on myöhemmin saanut lääketieteen Nobelin.

## Palkitut
Lähde:

* 1978 – George D. Snell, Jean Dausset, Jon J. van Rood
* 1979 – Roger W. Sperry, Arvid Carlsson, Oleh Hornykiewicz
* 1980 –  Cesar Milstein, Leo Sachs, James L. Gowans
* 1981 – Barbara McClintock, Stanley N. Cohen
* 1982 – Jean-Pierre Changeux, Solomon H. Snyder, James W. Black
* 1983–1984 – ei jaettu
* 1984 – 85 – Donald F. Steiner
* 1986 – Osamu Hayaishi
* 1987 – Pedro Cuatrecasas, Meir Wilchek
* 1988 – Henri G. Hers, Elizabeth F. Neufeld
* 1989 – John Gurdon, Edward B. Lewis
* 1990 – Maclyn McCarty
* 1991 – Seymour Benzer
* 1992 – M. Judah Folkman
* 1993 – Ei jaettu
* 1994–1995 – Michael J. Berridge, Yasutomi Nishizuka
* 1995–1996 – Stanley B. Prusiner
* 1997 – Mary Frances Lyon
* 1998 – Michael Sela, Ruth Arnon
* 1999 – Eric R. Kandel
* 2000 – Ei jaettu
* 2001 – Avram Hershko, Alexander Varshavsky
* 2002–2003 – Ralph L. Brinster, Mario Capecchi, Oliver Smithies
* 2004 – Robert A. Weinberg, Roger Y. Tsien
* 2005 – Alexander Levitzki, Anthony R. Hunter, Anthony J. Pawson
* 2006–2007 – Ei jaettu
* 2008 – Howard Cedar, Aharon Razin
* 2009 – ei jaettu
* 2010 – Axel Ullrich
* 2011 – Shinya Yamanaka, Rudolf Jaenisch
* 2012 – Ronald Evans
* 2013 – ei jaettu
* 2014 – Nahum Sonenberg, Gary Ruvkun, Victor Ambros
* 2015 – John Kappler, Philippa Marrack ja Jeffrey Ravetch
* 2016 – C. Ronald Kahn, Lewis C. Cantley
* 2017 – James P. Allison
* 2019 – Jeffrey M. Friedman
* 2020 – Jennifer Doudna, Emmanuelle Charpentier
* 2021 – Joan Steitz, Lynne Elizabeth Maquat, Adrian Krainer

## Lähteet
Juan Rulfo

**Juan Rulfo** (16. toukokuuta 1917 Apulco, Meksiko – 7. tammikuuta 1986 México, Meksiko) oli meksikolainen kirjailija. Hän julkaisi vain kaksi teosta, novellikokoelman *[[Tasanko liekeissä]]* (1953) ja romaanin *[[Pedro Páramo]]* (1955), jotka on käännetty useille kielille, romaani yli 30 kielelle.

Rulfo työskenteli  autonrenkaiden myyntiedustajana ja maahanmuuttoviraston virkamiehenä, myöhemmin Alkuperäiskansojen instituutissa Instituto Nacional de los Pueblos Indígenas), jossa hän viihtyi tutkimustyössä.

Rulfon nousua vähitellen 1950-luvulla maailmanmaineeseen auttoi todennäköisesti se, että ne käännettiin varhain, etenkin englanniksi ja saksaksi. Hänen odotettiin toivottiin jatkavan kirjoittamista, mutta mitään ei tullut. Hän tosin väitti, että tekeillä on kirja *La Cordillera*, '(Vuoristo'), mutta mMuistiinpanoja ei ole löytynyt. Vaikeneminen kirjailijana saattoi jopa edistää hänen arvostustaan.

Rulfo sai vuonna 1970 Meksikon kansallisen kirjallisuuspalkinnon ja vuonna 1983 Asturian ruhtinaan palkinnon.

Rulfon osittain omaelämäkerrallista tuotantoa leimaa oma maaseudulle vietetty lapsuus. Hän kuvaa teoksissaan eleettömällä tyylillä Jaliscon maakunnan köyhää, oppimatonta väkeä. Rulfo käytti teoksissaan monia tekniikoita, joista sittemmin on tullut latinalaisamerikkalaisen kirjallisuuden tunnusmerkkejä, kuten tajunnanvirtaa, takaumia ja vaihtuvia näkökulmia. Rulfo vaikutti moniin latinalaisamerikkalaisiin kirjailijoihin, kuten Gabriel García Márqueziin.

*Pedro Páramoon* perustuva Netflix-elokuva on valmistunut vuonna 2024.

## Teokset
* *Pedro Páramo* (*Pedro Páramo*), suomentanut Tarja Roinila, Helsinki: Like 1991 
* *Tasanko liekeissä* (*El Llano en llamas*), suomentanut Tarja Roinila, Helsinki: Like 1998 
*  Yhteisnide: 
;Novelleja
Antologiassa *[[Kolmas maailma (kirja)|Kolmas maailma: uutta proosaa espanjankielisestä Amerikasta]]*, toim. ja suom. Matti Rossi, Helsinki: Tammi 1966 
* Luvina
* Akkojen rinne
* Sano niile etteivät tapa minua!
* Anacleto morones

Antologiassa *Ihmisen tie: Valikoima latinalaisen Amerikan kirjallisuutta*, toim. ja suom. Matti Rossi, Helsinki: Love kirjat 1983 
* Tasanko liekeissä
* Maa on meille annettu
* Me näet olemme niin köyhiä

## Lähteet
Príncipe de Asturias

**Príncipe de Asturias** (Asturian ruhtinas) on Espanjan kruununperillisen arvonimi. Se voi tarkoittaa lisäksi seuraavia asioita:

;Maantiede
*Príncipe de Asturias Peak, 4680 metriä korkea huippu Vinsonin massiivissa Etelä-Mantereella

;Espanjan laivasto
*Príncipe de Asturias (1714), 30-tykkinen fregatti
*Príncipe de Asturias (1717), 70-tykkinen linjalaiva
*Príncipe de Asturias (1770), 14-tykkinen priki
*Príncipe de Asturias (1794), 112-tykkinen linjalaiva
*Príncipe de Asturias (1799), 24-tykkinen korvetti
*Príncipe de Asturias (1914), risteilyalus
*Príncipe de Asturias (R-11), lentotukialus
UMPC

**UMPC** (eng. *ultra-mobile PC*, lyhennettynä *UMPC*), myös koodinimellä *Origami* , on Intelin ja Microsoftin määrittely pienelle kannettavalle taulutietokoneelle. Origami-standardin mukaisissa UMPC-koneissa on käyttöjärjestelmänä Windows XP Tablet PC Edition, Windows Vista tai räätälöity Linux-jakelu ja Intelin Pentium tai VIA:n suoritin, joita ajetaan maksimissaan yhden gigahertsin taajuudella.

## UMPC ja ''ULCPC''
Monet ultrakevyistä kannettavista ovat periaatteessa UMPC-laitteiden kaltaisia, mutta ne eivät täytä Microsoftin yksipuolisesti julistamaa UMPC/Origami-laitestandardia (2006). Tästä syystä valmistajat ovat kehittäneet oman rinnakkaisen teollisuusstandardinsa, josta toisinaan käytetään nimitystä *ULCPC* (ultra-low-cost PC). Origami-luokan koneiden myynnin jäätyä ULPC-luokan varjoon Microsoft on halunnut rajoittaa ultrakevyiden ominaisuuksia, esimerkiksi kieltämällä niistä kosketusnäytön tarjoamalla Windows XP:tä vain tietyin ehdoin, jotta ultrakevyet eivät söisi täyskokoisten, usein Vistalla varustettujen kannettavien katetta .
Toinen Microsoftin rajoitus kieltää koneesta pienen nopean flash-levyn (jolle käyttöjärjestelmä asentuisi) sekä kiintolevyn yhtäaikaisen asennuksen, eli ns. hybridikannettavat.

## Ominaisuudet

UMPC-tietokoneet ovat samaa kokoluokkaa kuin kevyimmät subnotebook-luokan kannettavat. Ne eroavat kuitenkin siinä, että ne on suunnattu eri markkinasegmentille. Hinnaltaan ne asettuvat halvimpien täysikokoisten kannettavien alapuolelle. Alhaisen virrankulutuksen saavuttamiseksi niiden suorituskyky on myös kertaluokkaa alhaisempi. 

Huolimatta edullisesta rakenteesta UMPC-koneet pystyvät ajamaan kehittyneitä käyttöjärjestelmiä, ehkä Windows Vistan joitain versioita lukuun ottamatta. Ominaisuuksiltaan ja suorituskyvyltään koneet vastaavatkin muutaman vuoden takaisia huippumalleja. Mahdollistaakseen Windowsin käytön ultrakeveissä ja torjuakseen Linuxin yleistymistä  Microsoft on jatkanut Windows XP -käyttöjärjestelmän saatavuutta kesäkuun loppuun 2010 saakka, kuitenkin vain ultrakevyt-luokan koneille .

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* UMPC-portaali
* EEE Journal
* Gizmodo: Ultrakannettava, UMPC vai nettikannettava? 
* Halpisläppärin hinta putosi ennätysalas – *[[Tietoviikko]]*, 28.7.2008
Yutaka Fukufuji

**Yutaka Fukufuji** (), s. 17. syyskuuta 1982 Kushiro, Hokkaido, Japani) on japanilainen jääkiekkomaalivahti. Fukufuji on ensimmäinen japanilainen, joka on pelannut NHL:ssä, ja toinen, joka on varattu NHL:ään, Hiroyuki Miuran jälkeen. 

Fukufuji pelasi uransa alun Asia League Ice Hockey:tä Kokudo Keikakun joukkueessa josta hän siirtyi kaudeksi 2002-03 ECHL:n Cincinnati Cyclonesin joukkueeseen josta Los Angeles Kings varasi hänet  8. kierroksella. Kauden 2004-05 hän pelasi ECHL:ssä Bakersfield Condorsin joukkueessa. 

Fukufuji teki sopimuksen Kingsin kanssa kesällä 2005 ja Kings sijoitti hänet ECHL:n Reading Royalsin kautta AHL:n Manchester Monarchsiin. Hänet kutsuttiin pariin kertaan NHL -joukkueeseen varamaalivahdiksi ja viimein 13. tammikuuta 2007 hän pääsi jäälle kolmanteen erään St Louis Bluesia vastaan. Muutaman päivän päästä 16. tammikuuta hän sai aloittaa pelin Atlanta Thrashersia vastaan. 

Kings ei tarjonnut Fukufujille enää sopimusta ja hän tekikin kaudesta 2007–2008 jälleen sopimuksen Bakersfield Condorsin kanssa. Sen jälkeen hän pelasi Alankomaissa.

Kaudet 2010–2014 ja 2015–2023 Fukufuji on pelannut Asia League Ice Hockeyssa pelaavassa Nikkō Ice Bucksissa. 

Hän on edustanut ja pelannut Japanin joukkueessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Lattia- ja kattofunktio

**Lattia- ja kattofunktio** ovat kaksi matematiikassa ja tietojenkäsittelytieteessä käytettävää funktiota, jotka muuntavat mielivaltaisen reaaliluvun kokonaisluvuksi.

Nimet "katto" (ceiling) ja "lattia" (floor) sekä vakiintuneet merkintätavat esitti ensimmäisenä Kenneth E. Iverson vuonna 1962. 
## Lattiafunktio

**Lattiafunktio** reaaliluvusta *x*, joka merkitään \lfloor x \rfloor tai floor(*x*), palauttaa suurimman kokonaisluvun, joka on pienempi tai yhtäsuuri kuin *x*.
Siis kaikille reaaliluvuille *x* pätee:
:  \lfloor x \rfloor=\max\, \{n\in\mathbb{Z}\mid n\le x\}.
Esimerkiksi floor(2,9) = 2, floor(&minus;2) = &minus;2 ja floor(&minus;2,3) = &minus;3. 

Positiivisilla luvuilla *x* funktiota floor(x) voidaan kutsua myös *x*:n kokonaislukuosaksi. Funktio x -\lfloor x\rfloor (myös *x*&nbsp;mod&nbsp;1) on *x*:n desimaaliosa. 

## Kattofunktio

**Kattofunktio**, jota merkitään \lceil x \rceil tai ceil(*x*), palauttaa pienimmän kokonaisluvun, joka on suurempi tai yhtäsuuri kuin *x*.
Siis kaikille reaaliluvuille *x* pätee:
:  \lceil x \rceil=\min\{n\in\mathbb{Z}\mid x\le n\}

Esimerkiksi ceil(2,3) = 3, ceil(2) = 2 ja ceil(&minus;2,3) = &minus;2.

## Lattiafunktion ominaisuuksia
* Seuraava epäyhtälö on aina voimassa reaaliluvulle x :
:: \lfloor x\rfloor \le x 
:
*Kun *x* ja *n* ovat positiivisia lukuja,
:: \left\lfloor \frac{n}{x} \right\rfloor \geq \frac{n}{x} - \frac{x-1}{x} 
* Lattiafunktio on idempotentti: \lfloor\lfloor x\rfloor\rfloor=\lfloor x\rfloor.
* Mille tahansa kokonaisluvulle *k* ja reaaliluvulle *x*,
: \lfloor {k+x} \rfloor = k + \lfloor x\rfloor
* Luvun *x* perinteinen pyöristäminen voidaan ilmaista tavalla: floor(*x* + 0,5)
* Epänegatiivisilla reaaliluvuilla x pätee x = floor(x) + frac(x), missä frac(x) on x:n desimaaliosa
* Lattiafunktio ei ole jatkuva, vaan puolijatkuva funktio. Vakiofunktiona sen derivaatta on nolla jokaisessa pisteessä jotka eivät ole kokonaislukuja.
* Jos *x* on reaaliluku ja *n* on kokonaisluku, pätee *n* ≤ *x* jos ja vain jos *n* ≤ floor(*x*).
* Reaalilukujen *x*, jotka eivät ole kokonaislukuja, lattiafunktio voidaan esittää Fourier-esityksenä:
:\lfloor x\rfloor = x - \frac{1}{2} + \frac{1}{\pi} \sum_{k=1}^\infty \frac{\sin(2 \pi k x)}{k}
* Jos *m* ja *n* ovat keskenään jaottomia lukuja, niin
:\sum_{i=1}^{n-1} \lfloor im / n \rfloor = (m - 1) (n - 1) / 2
* Jokaisen positiivisen kokonaisluvun *k* numeroiden määrä määritellään
:\lfloor \log_{10}(k) \rfloor + 1

## Kattofunktion ominaisuuksia
* Voidaan näyttää, että 
:\lceil x \rceil = - \lfloor - x \rfloor
:sekä
:x \leq \lceil x \rceil 
* Jokaiselle kokonaisluvulle *k* pätee
: \lfloor k / 2 \rfloor + \lceil k / 2 \rceil = k

## Lähteet
Marie Theres Kroetz-Relin

**Marie Theres Kroetz-Relin** (s. 30. kesäkuuta 1966 München, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä, kirjailija ja toimittaja.

Relinin vanhemmat ovat näyttelijä Maria Schell ja elokuvaohjaaja Veit Relin. Hän vietti lapsuutensa Heberthalissa Wasserburg am Innin lähellä.

Keskeytettyään koulun Relin lähti 16-vuotiaana Pariisiin. 1983 hän näytteli Zelda Baronin ohjauksessa Britanniassa ensimmäisessä näytelmäelokuvassaan *Secret Places*.

1984-1986 hän näytteli muutamissa televisioelokuvissa ja -sarjoissa. Roolistaan Franz-Josef Wildin televisionäytelmässä *Das unverhoffte Glück' Relin palkittiin 1987 parhaana aloittelevana naisnäyttelijänä [[Kultainen kamera|Kultaisella kameralla]]. 1988 hän esiintyi [[Sönke Wortmann]]in viimeisessä elokuvassa *Drei D*.

Relin tutustui 1987 näytelmäkirjailija, näyttelijä [[Franz Xaver Kroetz]]iin. Heidän ensimmäisen yhteisen tyttärensä synnyttyä lokakuussa 1988 seurasi vielä kaksi tehtävää elokuvaajana.

Kroetz-Relinin toinen tytär syntyi helmikuussa 1992. Kroetz ja Relin avioituivat 5. maaliskuuta 1992. Avioliiton solmimisen jälkeen hän luopui näyttelijänurastaan ja omistautui äidinrooliinsa kotirouvana. Toukokuussa 1995 syntyi perheen kolmas lapsi

Marraskuussa 2002 hän perusti internetsivuston www.Hausfrauenrevolution.com. Sen jälkeen hän on puolustanut julkisuudessa kotirouvien mainetta. 2004 ilmestyi "Hausfrauenrevolutions-Damenin" ensimmäinen kirja *If pigs could fly*, jossa on koottuna hänen sivustonsa kirjoittajilta erillisiä kertomuksia. Kroetz-Relin ja Kroetz erosivat 2005.

Syksyllä 2006 ilmestyi hänen toinen kirjansa *Wie Frauen ticken*, jonka hän teki yhdessä Hauke Brostin kanssa. Kirjaan on jälleen koottu hänen sivustojensa kirjoittajien tarinoita.

== Filmografia ==
* *Piilopaikka* (*Secret Places*, 1983)
* *Alte Gauner*, (tv, 1985)
* *Poltettu kaupunki* (*Quo Vadis?*, tv, 1985)
* *Das Teufelsschiff*,  (tv, 1985)
* *Derrick*, televisiosarja, 1986, yksi jakso
* *Das unverhoffte Glück*, (tv, 1987)
* *Drei D* (1988)
* *Peter Strohm*, (tv-sarja 1989)
* *Das letzte Wort*, (tv-elokuva, 1991)

== Aiheesta muualla ==
* 
* [http://www.hausfrauenrevolution.com Relinin sivusto *Hausfrauenrevolution'']
* Relinin yksityinen sivusto
Irma Sulkunen

**Irma Hilda Tuulikki Sulkunen** (s. 16. toukokuuta 1948 Kuhmo) on suomalainen historiantutkija ja emeritaprofessori, oppiarvoltaan teologian kandidaatti ja filosofian tohtori. Hän oli Tampereen yliopiston Suomen historian professori vuosina 2004–2015.

Sulkusen Suomen historian alan väitöskirja (1986) käsitteli raittiusliikettä. Hän on tutkinut naishistoriaa, kansallista historiankirjoitusta ja suomalaisten naisten äänioikeutta. Hänen tutkimuskohteensa on 1700-luvulla elänyt paimen Liisa Eerikintytär, joka aloitti uskonnollisen hurmosliikkeen.

Sulkunen kutsuttiin vuonna 2006 jäseneksi Suomalaiseen Tiedeakatemiaan.

## Palkinnot ja tunnustukset
* Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 1990
* Suomen tietokirjailijat ry:n Warelius-palkinto 2009
* Eino Jutikkalan historiapalkinto 2025

## Julkaisut
* Raittiusliikkeen synty Suomessa, Alko. Alkoholipoliittinen tutkimuslaitos, 1977 (Alkoholipoliittisen tutkimuslaitoksen tutkimusseloste , ISSN 0356-8113 ; n:o 105)
* Why did the Finnish working class come to support prohibition?, Social Research Institute of Alcohol Studies, 1981 (Alkoholipoliittisen tutkimuslaitoksen tutkimusseloste , ISSN 0356-8113 ; nro 151)
* Raittius kansalaisuskontona : raittiusliike ja järjestäytyminen 1870-luvulta suurlakon jälkeisiin vuosiin, Suomen historiallinen seura, 1986 (Historiallisia tutkimuksia, ISSN 0073-2559 ; 134), *engl.* History of the Finnish temperance movement temperance as a civic religion, 1990
* Naisen kutsumus, Miina Sillanpää ja sukupuolten maailmojen erkaantuminen, Hanki ja jää, 1989
* Retki naishistoriaan, Hanki ja jää, 1991
* Mandi Granfelt ja kutsumusten ristiriita, Hanki ja jää, 1995
* Liisa Eerikintytär ja hurmosliikkeet 1700–1800-luvulla, Gaudeamus, 1999 (Hanki ja jää) 
* Naiset eduskunnassa, Edita, 2006 useita tekijöitä (Suomen eduskunta 100 vuotta ; 4) 
* Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 1831–1892, SKS, 2004 (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia , ISSN 0355-1768 ; 952)
* 
* 
* 

## Lähteet
* 

### Viitteet
Ville Kangas

**Jaakko Wiljami (Ville) Kangas** (s. 1977) on kaustislainen viulisti, multi-instrumentalisti, säveltäjä ja tuottaja. 

Kangas on työskennellyt paitsi sooloartistina, myös erilaisia musiikkigenrejä edustavien yhtyeiden ja artistien kanssa muusikkona, säveltäjänä, sovittajana ja tuottajana, sekä Kaustisen kansanmusiikkijuhlien ohjelmatuottajana. Hän on toiminut myös kulttuuritapahtumien tiedottajana ja valokuvaajana. 

Kangas polveutuu kaustislaisista musiikkisuvuista kummankin vanhempansa kautta ja esivanhemmat (Wiljami Niittykoski, Aaro Kentala, Markun Joonas) kertovat vahvoista pelimannijuurista. Samasta suvusta on kysymys, kun puhutaan 1970-luvulla kansanmusiikkiin suuresti vaikuttaneista Kankaan pelimanneista tai klassiselta puolelta tutuista Kankaan veljeksistä. 

## Palkinnot ja tunnustukset
*Suomen kulttuurirahaston kolmivuotinen apuraha 2006–2008 taiteelliseen työskentelyyn.

## Soolotuotanto
*Suuri erehdys (2001)
*Yöaika (2005)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ville Kankaan kotisivu
Lou Savarese

**Lou Savarese** (s. 14. heinäkuuta 1965) on yhdysvaltalainen nyrkkeilijä Houstonista, Texasista.

## Amatööriura

Savarese voitti *New Yorkin Golden glowes* - kilpailun kahdesti. Savarese voitti vuonna 1985 superraskaassasarjassa noviisien kilpailut, ja vuonna 1986 Superraskaansarjan avoimet kilpailut. Vuonna 1986 hän voitti muun muassa Alex Stevardin kyseisissä kilpailussa. Vuonna 1987 Savaresen piti kohdata tuleva maailmanmestari - Riddick Bowe, mutta hän oli loukkaantunut eikä voinut nyrkkeillä.

## Ammattiura

Savarese voitti ensiottelussaan 30. elokuuta 1989 James Smithin (ei entinen MM-mies) neljässä erässä Texasin Galvetonissa. Savaresen ensimmäinen 1. erän tyrmäysvoitto tuli hänen toisessa ottelussaan, jossa hän tyrmäsi Terrence Robertsin maaliskuun 25. päivänä Atlantic Cityssä. 

Savarese saavutti kohtalaisen aikaisin urallaan näyttävän 36-0, 30 tyrmäystä sisältävän listan, mutta ne olivat koostuneet lähinnä joukosta tuntemattomia miehiä. 

Saavuttaakseen julkisuutta, Savarese haastoi tunnetun nyrkkeilijän, Buster Mathis juniorin. Ottelussa oli panoksena Mathisin NABF-liiton väliaikainen mestaruusvyö. Savarese voitti ottelun tyrmäyksellä 7. erässä.

Seuraava merkittävä Savaresen ottelu oli kaksinkertaista maailmanmestaria, George Foremania, vastaan Atlantic Cityssä. Ottelu oli Savaresen *HBO boxing show*'n televisiodebyytti, ja kamppailu käytiin WBU-liiton tittelistä. Savarese hävisi tuomariäänin täysien erien jälkeen. Vuonna 1998 Savarese voitti James Douglasin tyrmäten tämän ensimmäisessä erässä.

Savarese otteli entistä mestaria Mike Tysonia vastaan 24. heinäkuuta vuonna 2000 Glasgow'ssa, Skotlannissa. Savarese oli kanveesissa jo parinkymmenen sekunnin kuluttua ottelun alkamisesta. Savarese pääsi ylös, ja Tyson tunki jälleen kimppuun. Kamppailun tiimellyksessä Tyson kaatoi hyökätessään tuomari John Coylen kanveesiin kuitenkaan tyrmäämättä tätä. Savarese yritti Tysonin kimppuun, mutta löi tätä vyön alle, ja tuli diskatuksi. Savarese muistetaan myös kamppailustaan Evander Holyfieldiä vastaan vuonna 2007.
Vielä on kesää jäljellä

**Vielä on kesää jäljellä** on Mamba-yhtyeen musiikkikappale, joka äänitettiin ja julkaistiin keväällä 2002. Se oli yksi vuoden soitetuimpia kappaleita radiossa. Kappaleesta tuli suosittu, ja se oli vuoden 2002 kesähitti . Kappale julkaistiin samana vuonna ilmestyneeseen *[[Meille vai teille]]* -albumille.

Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut yhtyeen keulakuva Tero Vaara.

Kappaleesta julkaistiin myös musiikkivideo, jossa viitattiin 1970-lukulaiseen tyyliin niin visuaalisesti kuin musikaalisestikin. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.mamba.fi/Meille_vai_teille/vielaonkesaajalj.html  Kappaleen sanat Mamban kotisivuilla.
Heikki Haapa-aho

**Heikki Haapa-aho** (s. 1983 Alajärvi) on suomalainen judoka ja kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.

Haapa-aho sijoittui judon SM-kilpailuissa yli satakiloisten sarjassa toiseksi 2008 ja 2010 sekä kolmanneksi 2005–2007. Hän edustaa judokana Kurikan Seibukania. Kreikkalais-roomalaisen painin SM-kilpailuissa hän sijoittui 120 kilogramman sarjassa neljänneksi vuosina 2007 ja 2008. Painijana hän on edustanut Viipurin Voimailijoita ja Helsingin Hakaa.

## Lähteet
Tommy Franks

**Tommy Ray Franks** (s. 17. kesäkuuta 1945 Wynnewood, Oklahoma), alun perin **Tommy Ray Bentley**, on eläkkeellä oleva Yhdysvaltojen armeijan kenraali.

## Nuoruus
Ottovanhempiensa tuella Tommy Ray Franks kävi lukion Texasin Midlandissa. Hän pääsi Texasin yliopistoon Arlingtonissa, mutta keskeytti suorittamatta arvosanaa. Hän liittyi armeijaan vuonna 1965 ja sai sotilaallisen peruskoulutuksensa Fort Leonard Woodissa Missourissa. Sen jälkeen hän siirtyi Fort Devensiin Massachusettsiin, missä opiskeli salakirjoituskoodien avaamista. Hän palasi Texasiin ja kävi upseerikoulun tykistö- ja ohjusalalla.

## Sotilaallinen koulutus
Franks osallistui Vietnamin sotaan tykistössä 1967–1968. Sieltä palattuaan hän suoritti Arlingtonissa yliopisto-opintonsa loppuun pääaineenaan liikkeenjohto. Saatuaan lisäkoulutusta tykistöön hänet komennettiin Länsi-Saksaan liittoutuneiden tehtäviin. Vuonna 1976 Franks sijoitettiin Pentagoniin tarkastusjohtajaksi (Inspector General). Vuosina 1981–1984 hän toimi jälleen Saksassa, mistä hän palasi Yhdysvaltoihin Pennsylvanian sotakorkeakouluun.

## Kokenut upseeri
Franks osallistui Persianlahden sotaan Aavikkokilpi- ja Aavikkomyrsky-operaatioissa. 1990-luvulla hän oli johtamassa Yhdysvaltojen joukkoja Etelä-Koreassa. Vuonna 2000 hänet nimitettiin kenraaliksi. Afganistanin sodassa hän oli vastuussa koko länsiliittouman sodanjohdosta talibaneja vastaan. Hän oli mukana myös Irakin sodassa, jonka eräs päämäärä oli Saddam Husseinin syrjäyttäminen. Hän toimi muun muassa Lähi-idän toimia johtavan USCENTCOM:n johdossa 2000–2003.

Tommy Franksille myönnettiin lukuisia sotilaallisia kunniamerkkejä, ja hän jäi eläkkeelle keväällä 2003.

## Lähteet
* https://www.britannica.com/biography/Tommy-Franks