open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Shannon Woeller

**Shannon Woeller** (s. 31. tammikuuta 1990) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 20 maaottelua. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa vuonna 2009. Hän kuului vuoden 2019 MM-kisojen joukkueeseen mutta ei saanut peliaikaa.

Woeller on Euroopassa pelannut seuratasolla Norjassa, Islannissa, Saksassa ja Ruotsissa.

## Lähteet
Jenna Hellstrom

**Jenna Hellstrom** (s. 2. huhtikuuta 1995) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä neljä maaottelua. Hän kuului vuoden 2019 MM-kisajoukkueeseen mutta ei päässyt pelaamaan turnauksessa.

Hellstrom pelasi Kentin osavaltionyliopiston Golden Flashes -joukkueessa ja siirtyi sitten Ruotsiin, jossa hän on pelannut Rosengårdissa, Växjössä ja Örebrossa.

## Lähteet
Jordyn Huitema

**Jordyn Pamela Huitema** (s. 8. toukokuuta 2001) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua 64 maaottelua ja tehnyt niissä 16 maalia. Vuonna 2017 hän teki ensimmäisenä kanadalaisena maalin samana vuonna alle 17-vuotiaiden, alle 20-vuotiaiden ja naisten maajoukkueessa. Hän pelasi Vuoden 2019 MM-kilpailuissa yhden ottelun. Hän voitti olympiakultaa Tokiossa 2021.

Huitema edusti kausina 2019–2022 ranskalaisseura Paris Saint-Germainia. Vuodesta 2022 hän on pelannut yhdysvaltalaisseura OL Reignissä.

## Lähteet
Jayde Riviere

**Jayde Yuk Fun Riviere** (s. 22. tammikuuta 2001) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua 37 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa vuonna 2017 ja kuului maajoukkueeseen vuoden 2019 MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi yhdessä ottelussa avauskokoonpanossa ja tuli kahdessa vaihtopelaajana kentälle. Hän voitti olympiakultaa Tokiossa 2020.

Riviere pelasi aiemmin Michiganin yliopiston Wolverines-joukkueessa ja AFC Ann Arborissa. Hän siirtyi tammikuussa 2023 Englannin Superliigassa pelaavaan Manchester Unitediin.

## Lähteet
Vanina Correa

**Vanina Correa** (s. 14. elokuuta 1983) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 33 maaottelua. MM-kisajoukkueeseen hän on kuulunut vuosina 2003, 2007 ja 2019 sekä olympiajoukkueeseen vuonna 2008. Hän oli voittamassa Etelä-Amerikan mestaruutta vuonna 2006.

Correa piti perheen perustamisen vuoksi kuusi vuotta taukoa jalkapallosta mutta palasi maajoukkuetasolle vuonna 2017.

## Lähteet
Sole Jaimes

**Sole Jaimes** (s. 20. tammikuuta 1989) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 25 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Hän on kuulunut vuoden 2008 olympiajoukkueeseen ja oli voittamassa Etelä-Amerikan mestaruutta vuonna 2006. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän pelasi avauskokoonpanossa Argentiinan kaikissa kolmessa ottelussa.

Sole Jaimes on pelannut seuratasolla muun muassa Brasiliassa ja siirtyi vuonna 2019 ranskalaisseura Lyoniin.

## Lähteet
Ölander

**Ölander** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Anna Ölander (1861–1939), ruotsalainen kirjailija, kääntäjä ja virsirunoilija
* Henrik Ölander (s. 1997), suomalainen jalkapalloilija
* Jere Ölander (s. 1989), suomalainen jääkiekkoilija
* Ragnar Ölander (1899–1957), suomalainen toimittaja ja Yleisradion ohjelmajohtaja
* Victor Ölander (1897–1973), suomalainen geodeetti ja tähtitieteilijä
Kasym-Žomart Tokajev

**Kasym-Žomart Kemeluly Tokajev** (; s. 17. toukokuuta 1953 Alma-Ata, Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen poliitikko. Etnisyydeltään hän on kazakki eli kuuluu Kazakstanin valtaväestöön. 

Tokajev oli maaliskuusta 2019 alkaen väliaikainen presidentti Nursultan Nazarbajevin erottua tehtävästä. Kesäkuussa 2019 järjestetyissä presidentin­vaaleissa hän oli ennakkosuosikki ja sai noin 70 prosenttia äänistä. ETYKin vaalitarkkailijoiden mukaan vaalien ei voida taata olleen täysin rehelliset. Aiemmin Tokajev oli senaatin puheenjohtaja.. 

Heti valintansa jälkeen Tokajev ehdotti, että maan pääkaupungin Astanan nimeksi vaihdettaisiin edellisen presidentin mukaan Nursultan.

Vuonna 2019 arvioitiin, että Nazarbajev oli kuitenkin edelleen merkittävä poliittinen vallankäyttäjä ja maan tosiasiallinen johtaja, sillä hän toimi vaikutusvaltaisena Kansallisen turvallisuusneuvoston puheenjohtajana. Tokajevin oli huomioitava kaikessa edeltäjänsä näkemykset. Nazarbajevin tytär Dariga Nazarbajeva seurasi uutta presidenttiä maan senaatin puheenjohtajana, ja häntä on myös arveltu Tokajevin seuraajaksi.

Vuoden 2022 alussa Kazakstanissa oli mielenosoituksia ja levottomuuksia, joissa vastustettiin Nazarbajeviin ja hänen lähipiiriinsä liittyvää korruptiota ja väärinkäytöksiä. Levottomuuksissa kuoli ainakin 230 ihmistä.
Venäjän johtama Kollektiivinen turvallisuusjärjestö lähetti Tokajevin pyynnöstä Kazakstaniin yli 2&thinsp;000 sotilasta. Levottomuuksien aikana viranomaiset kertoivat että Almatyssa järjestettiin terrorismin vastainen operaatio. Tokajev syytti levottomuuksia vallankaappausyritykseksi ja kuvasi mielenosoittajia muun muassa terroristeiksi ja bandiiteksi.
Levottomuuksien jälkeen Tokajev syrjäytti Nazarbajevin maan turvallisuusneuvoston johtajana. Hän oli jo aiemmin noussut valtapuolue Nur Otanin johtoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ánna Karampesíni

**Ánna Karampesíni** (, o.s. *Sarrí*, ; 12. kesäkuuta 1923 Antimácheia, Kos – 7. syyskuuta 2018 Kos, Kos) oli kreikkalainen kansanmusiikin laulaja. Hän syntyi musikaaliseen perheeseen ja lauloi myös siskonsa Éfi Sarrín kanssa. Sisarukset lähtivät vuonna 1947 kotisaareltaan Kosilta Ateenaan, jossa Ánna vuonna 1949 tapasi Charálampos Karampesíniksen, josta tuli hänen aviomiehensä. Pariskunta vietti yhteistä elämää, kunnes mies kuoli vuonna 1984.

Vuonna 1950 Karampesíni tapasi Símon Karáksen, joka vaikutti vahvasti hänen tulevaan musiikilliseen uraansa. Hän palasi Kosille vuonna 1952 mutta teki usein myös levytysmatkoja Ateenaan. Hän levytti yhdessä siskonsa kanssa 23 albumia uransa aikana ja esiintyi myös televisio-ohjelmissa. Paitsi Kreikassa, Karampesíni esiintyi kreikkalaisyhteisöille Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa. Karampesíni oli esiintymässä Australiassa, kun hänen siskonsa kuoli 68 vuoden iässä vuonna 2001. Karampesíni itse kuoli sairaalassa Kosin kaupungissa 95 vuoden iässä.

## Lähteet
Hiustalo

**Hiustalo** on suomalainen parturi-kampaamoketju. Se on perustettu vuonna 2000 Seinäjoella . Hiustalolla on 36 toimipistettä (kevät 2019). Hiustalon virallinen nimi on Cm Hiustalo oy ja sen on perustanut Marko ja Terhi Keski-Jyrä . 

## Historia
Ensimmäinen Hiustalo avattiin elokuussa 2000 Seinäjoelle Joupin Citymarketin yhteyteen. Sittemmin kyseinen toimipiste myytiin pois. Seuraavat toimipisteet perustettiin vuosituhannen alkupuolella Tampereen Anttilan yhteyteen, Forssan Citymarkettiin, Riihimäen Citymarkettiin ja Järvenpään Citymarkettiin. 

## Liikeidea
Hiustalon liikeidea on tarjota parturi-kampaamopalveluita Citymarkettien etutiloissa myös ilman ajanvarausta . Lisäksi liikeideaan kuuluu suuri valikoima kampaamotuotteita.

Nykyään Hiustalo toimii kolmella konseptilla: Hiustalon parturi-kampaamo, Fiksaamo; nopeat parturi- ja kampaamopalvelut ilman ajanvarausta ja Outlet tuotemyymälä.https://www.hiustalo.fi/palvelut

## Työntekijät
Hiustalossa on noin 280 työntekijää. Kaikki ovat palkattuja työntekijöitä eivätkä esimerkiksi sopimusyrittäjiä. Yrityksen kaikissa kampaamoissa työskentelee liikkeen esimies, esimiesharjoittelija sekä parturi-kampaajia. Lisäksi yrityksessä työskentelee ainakin varastotyöntekijöitä, toimistotyöntekijöitä, aluepäälliköitä ja kouluttaja.

## Liikkeet
Keväällä 2019 Hiustalon toimipisteet:

* Forssa
* Helsinki: Easton, Stockmann keskusta
* Hämeenlinna Tiiriö
* Imatra
* Jyväskylä: Keljo ja Palokka
* Jämsä
* Kauhajoki
* Kerava
* Kouvola Veturi
* Kuopio Matkus
* Lahti: Karisto, Laune, Paavola
* Lempäälä Ideapark
* Lohja
* Nummela
* Oulu Kaakkuri
* Pirkkala
* Pori Mikkola
* Rauma
* Riihimäki
* Savonlinna
* Seinäjoki Päivölä
* Tampere:Hervanta, Lielahti, Linnainmaa, Turtola, Koskikeskus
* Turku: Kupittaa, Länsikeskus
* Vaasa
* Valkeakoski
* Vantaa Tammisto 

## Palkinnot ja tunnustukset
*Global Salon business awards 2006

*Global Salon business awards 2008

*Suomen Vahvimmat -sertifikaatti 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yrityksen verkkosivusto
Seppo Parkkinen

**Seppo Antero Parkkinen** (s. 9. helmikuuta 1957 Tampere) on suomalainen dramaturgi ja käsikirjoittaja.

## Ura
Seppo Parkkinen opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1981–1985. Hänen lopputyönään käsikirjoittamansa videoteos *Vikstar on kuollut, Terveisin Vikstar* esitettiin Yle TV2 -kanavalla maaliskuussa 1985 Tampereen yliopiston näyttelijäntyön opiskelijoiden toteuttamana. 

Parkkinen on työskennellyt lähinnä vapaana taiteilijana ympäri Suomen. Hän on dramatisoinut näytelmiä paitsi teattereihin, myös televisioon ja radioon. Suurten laitosteattereiden ohella Parkkinen on työskennellyt muun muassa Q-teatterissa ja teatteriryhmässä Kolmas Tila. Parkkinen on dramatisoinut muun muassa Väinö Linnan, Orvokki Aution ja Bo Carpelanin tuotantoa. Vuonna 2017 hän toimi dramaturgina Helsingin kaupunginteatterin esittämässä musikaalissa *Myrskyluodon Maija*, joka sai yli 80&nbsp;000 katsojaa. 

Vuonna 2017 esitettiin Mänttä-Vilppulassa Parkkisen hänen veljensä Tapion kanssa tekemä kansanooppera *Kitusuon Sofia*, joka kertoo Suomen sisällissodan tapahtumista. Se pohjautuu heidän isovanhempiensa tarinaan, joista isoisä oli tataarisotilas Paul Karakulka. Seppo Parkkinen oli alun perin vuonna 2003 tehnyt Yleisradiolle aiheesta kuunnelman, jonka pohjalta he rakensivat kyseisen oopperan.

Parkkisen käsikirjoituksiin kuuluu useita puhenäytelmiä ja musiikkinäytelmiä. Hänen tuotantoaan on esimerkiksi Laila Kinnusesta kertova musikaali *Laila*, joka kantaesitettiin Lappeenrannan kaupunginteatterissa tammikuussa 2003. Musikaali sai kaikkiaan kymmeniä tuhansia katsojia.

Parkkisen näytelmiä on esitetty myös Virossa, Kanadassa, Islannissa ja Argentiinassa. Hänet on palkittu vuonna 2013 Jussi Kylätasku -palkinnolla.

## Yksityiselämä
Seppo Parkkisen veli on dramaturgi-ohjaaja Tapio Parkkinen.

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Seppo Parkkisen näytelmät . Naytelmat.fi.

*Seppo Parkkinen sai teatterin viisivuotisen apurahan. Helsingin Sanomat 7.9.2002.
Patrice Lair

**Patrice Lair** (s. 16. kesäkuuta 1961) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.

## Ura

Lairin oma pelaajaura eteni Ranskan alasarjajoukkueissa. Hän aloitti valmentajana vuonna 1991 US Saint-Malon pelaaja-apuvalmentajana ja toimi samassa roolissa myöhemmin ESA Brivessa. Lopetettuaan aktiiviuransa vuonna 2000 hän liittyi Stade Reimsin organisaatioon toimien edustusjoukkueen apuvalmentajana ja reservijoukkueen päävalmentajana. 

Vuonna 2005 Lair siirtyi Montpellier HSC:n naisten edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuran naisten Ranskan cupin mestaruuteen 2006 ja 2007 sekä kahdesti toiseksi maan pääsarjassa. Hän jätti joukkueen kahden kauden päätteeksi. Helmikuussa 2010 Lairin ura jatkui Ruandassa, jossa hän toimi maajoukkueen teknisenä johtajana ja alle 17-vuotiaiden joukkueen päävalmentajana.

Kesällä 2010 Lair palasi naisjalkapallon pariin, kun hänestä tuli Olympique Lyon Fémininin päävalmentaja. Lairin johdolla Lyon voitti neljä perättäistä Ranskan mestaruutta sekä kaksi Naisten Mestarien liigan mestaruutta. Lair jätti Lyonin kauden 2013/14 päätteeksi tuplamestarina.

Kesällä 2016 Lairista tuli PSG Fémininin päävalmentaja. Lair jätti tehtävänsä kauden päätteeksi. Lairilta jäi terveyssyiden vuoksi väliin Ranskan cupin loppuottelu, jossa PSG voitti Lyonin.

Lair palasi kesällä 2018 miesten jalkapallon pariin, kun hänestä tuli Chamois Niortaisin päävalmentaja. Hänet siirrettiin sivuun tehtävistään joulukuussa 2018 Niortin ollessa Ligue 2:ssa seitemäntenä.

Kesällä 2019 Lair teki sopimuksen Ligue 2:een pudonneen Guingampin kanssa. Guingampin menestys Lairin johdolla jäi vaisuksi ja joukkue vajosi kohti sarjan häntäpäätä. Seura erotti Lairin syyskuussa 2019, kun Guingamp oli voittanut vain kaksi kahdeksasta sarjaottelustaan.

## Saavutukset

* Ranskan naisten mestaruus (4): 2011, 2012, 2013, 2014
* Ranskan naisten cup (6): 2006, 2007, 2012, 2013, 2014, 2018
* Naisten Mestarien liiga (2): 2011, 2012

## Lähteet
Julia Grosso

**Julia Angela Grosso** (s. 29. elokuuta 2000) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua 50 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän kuului vuoden 2019 MM-kisojen joukkueeseen mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan. Hän voitti olympiakultaa Tokiossa 2021.

Grosso on edustanut italialaisseura Juventusta joulukuusta 2021 alkaen. Hän voitti Italian liigamestaruuden vuonna 2022 sekä Italian cupin vuosina 2022 ja 2023.

## Lähteet
Tuomas Parkkinen

**Tuomas Parkkinen** (s. 7. helmikuuta 1969 Helsinki) on suomalainen näytelmäkirjailija, ohjaaja ja libretisti. Hän toimii helsinkiläisen Teatteri Jurkan johtajana. Parkkinen on yksi Suomen kysytyimpiä oopperaohjaajia. 

## Ura
Parkkinen on kirjoittanut 16 näytelmää, joiden joukossa oopperalibrettoja, musikaali sekä oopperamaailmaa ivaavia revyitä.  

Hänen kirjoittamiaan teoksia ovat muun muassa ooppera *Veljeni vartija* (2018), musikaali *[[Tom of Finland (musikaali)|Tom of Finland]]* (2017) sekä komediat *Madaamit* (2008) ja *Stand up, Jesus!* (2003). Vuonna 2022 sai kantaesityksensä Parkkisen kirjoittama ooppera *Hiljaiset perivät maan*.

Parkkinen on ohjannut draamaa, komediaa, musiikkiteatteria sekä oopperoita monissa arvostetuissa teattereissa kuten Turun Kaupunginteatterissa, Tampereen Työväen teatterissa, Suomen Kansallisoopperassa, Tampereen Teatterissa ja Oulun Kaupunginteatterissa. 

Syksystä 2020 Parkkinen on johtanut helsinkiläistä Teatteri Jurkkaa.

## Yksityiselämä
Tuomas Parkkisen vanhemmat ovat ohjaaja-käsikirjoittaja Tapio Parkkinen ja näyttelijä Maria Aro. Tuomas Parkkisen setä on dramaturgi Seppo Parkkinen.

## Valikoituja teoksia ja ohjauksia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tuomas Parkkinen Turun kaupunginteatterin sivuilla
*Turun Sanomat: Kermavaahtoa ja partaveitsiä (30.1.2011)
Merel van Dongen

**Merel van Dongen** (s. 11. helmikuuta 1993) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa toukokuun 2024 loppuun mennessä 63 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Thaimaata vastaan 7. helmikuuta 2015. Hän kuului maajoukkueeseen jo Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2013 mutta ei tuolloin vielä päässyt pelaamaan. Maailmanmestaruuskilpailujen joukkueeseen hän on kuulunut vuosina 2015 ja 2019. Vuoden 2019 MM-turnauksessa hän saavutti hopeaa ja pelasi avauskokoonpanossa neljässä ottelussa sekä tuli vaihdosta kentälle kahdessa ottelussa. Loppuottelussa hän ei pelannut. EM-kilpailuissa 2022 hän kuului Alankomaiden joukkueeseen mutta ei päässyt kentälle.

Seuratasolla van Dongen edustaa espanjalaista Atlético Madridia. Kaudet 2018–2020 hän edusti Espanjassa Real Betisiä, jonne hän siirtyi kotimaansa Ajaxista.

## Lähteet
Victoria Pelova

**Victoria Pelova** (s. 3. kesäkuuta 1999) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 60 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Espanjaa vastaan 20. tammikuuta 2018. Hän kuului vuoden 2019 MM-kilpailujen hopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Sveitsiä vastaan.

Seuratasolla Pelova on edustanut kotimaassaan ADO Den Haagia ja vuosina 2019–2023 Ajaxia. Hän siirtyi tammikuussa 2023 englantilaisseura Arsenaliin.

## Lähteet
Vasílis Tsitsánis

**Vasílis Tsitsánis** (; 18. tammikuuta 1915 Tríkala – 18. tammikuuta 1984 Lontoo) oli kreikkalainen busukinsoittaja, laulaja ja lauluntekijä.

Tsitsánis syntyi yhtenä Kóstas Tsitsániksen neljästätoista lapsesta. Hän aloitti lapsensa isänsä mandoliinin soittamisen; Chrístos-veli soitti tällöin busukia. Isän kuoltua Vasíliksen ollessa 11-vuotias tältä peritystä mandoliinista muokattiin busuki, jonka lisäksi poika opetteli myös viulunsoiton taidon. Ensimmäisen laulunsa hän kirjoitti 15-vuotiaana. Vuonna 1936 hän lähti Ateenaan opiskelemaan oikeustiedettä. Hän pääsi levyttämään tutustuttuaan Dimítris Perdikópoulokseen. Ensimmäinen levytys ilmestyi vuonna 1937; tunnetuin Tsitsániksen tuolloin levyttämä kappale on ”Archóntissa” (”Leidi”).

Tsitsánis lähti asepalvelukseen vuonna 1938, mutta jatkoi samalla musiikkiuraansa. Hän alkoi ottaa vaikutteita rebetikasta ja itämaisista rytmeistä. Rebetika oli Ioánnis Metaxáksen diktatuurin aikana kuitenkin sensuurin kohteena. Sodan ja miehityksen vuosina Tsitsánis muutti Thessalonikiin. Hän levytti myöhemmin useita tällä ajanjaksolla kirjoittamiaan lauluja, joista yksi on erityisen tunnetuksi noussut ”Synnefiasméni Kyriakí” (”Pilvinen sunnuntai”). Vuodet 1945–1955 olivat Tsitsániksen uran tuotteliainta aikaa. Hän nosti kirjoittamillaan lauluilla suosioon sellaisia artisteja kuin Maríka Nínoun, Sotiría Bélloun ja Pródromos Tsaousákiksen. Tsitsánis onnistui sopeutumaan muuttuviin musiikkitrendeihin kadottamatta omaa yksilöllistä tyyliään. Hänen modernimpaa tuotantoaan lauloivat hänen itsensä lisäksi Stélios Kazantzídis, Grigóris Bithikótsis, Ákis Gavalás, Manólis Angelópoulos, Kaíti Gkréy (Gkréi), Póly Pánou, Charoúla Lampráki ja Stamátis Kókotas.

Uransa viimeisten neljäntoista vuoden ajan Tsitsánis esiintyi Chárama-klubilla, jonka mukaan nimetyn tuplalevyn hän julkaisi vuonna 1980. Albumilla kuullaan sekä hänen omia klassikkolaulujaan että busuki-improvisaatioita. Tsitsánis esiintyi vielä 24 päivää ennen kuolemaansa ja oli tällöin yhä aktiivinen lauluntekijänä. Hän kuoli 69-vuotispäivänään Bromptonin sairaalassa keuhko-operaation aiheuttamiin komplikaatioihin.

## Lähteet
Inessa Kaagman

**Inessa Kaagman** (s. 17. huhtikuuta 1996) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa helmikuun 2021 loppuun mennessä 11 maaottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Etelä-Afrikkaa vastaan 19. tammikuuta 2019. Hän kuului MM-hopeaa 2019 saavuttaneeseen joukkueeseen mutta ei päässyt lopputurnauksessa pelaamaan lainkaan. Hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta vuonna 2014.

Seuratasolla Kaagman edustaa englantilaista Brighton & Hove Albionia. Kausina 2018–2020 hän edusti saman liigan Evertonia, jonne hän siirtyi kotimaansa Ajaxista.

## Lähteet
Loes Geurts

**Loes Geurts** (s. 12. tammikuuta 1986) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa kesäkuun 2020 loppuun mennessä 125 maaottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Suomea vastaan 20. elokuuta 2005. Vuosien 2009 ja 2013 Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli maajoukkueen ykkösmaalivahti mutta jäi varamaalivahdin rooliin Alankomaiden voittaessa Euroopan-mestaruuden vuonna 2017 ja saavuttaessa MM-hopeaa 2019.

Geurts pelasi Western Illinois Universityn yliopistojoukkueessa ja on seuratasolla edustanut Saksassa Heike Rheinea, kotimaassaan AZ Alkmaaria ja Telstaria, Ruotsissa Vittsjötä ja Kopparbergs/Göteborgia sekä Ranskassa Paris Saint-Germainia. Vuonna 2018 hän palasi Göteborgiin.

## Lähteet
Lize Kop

**Lize Kop** (s. 17. maaliskuuta 1998) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 15 maaottelua, joista ensimmäisen Puolaa vastaan 4. maaliskuuta 2019. Hän kuului Alankomaiden MM-hopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen vuoden 2019 MM-kilpailuissa mutta ei päässyt lopputurnauksessa pelaamaan lainkaan.

Kop edusti seuratasolla kotimaassaan Ajaxia. Hän siirtyi vuonna 2023 Englantiin, jossa hän edusti 1,5 kautta Leicester Cityä. Tammikuussa 2025 hän siirtyi Tottenham Hotspuriin kesäkuuhun 2028 ulottuvalla sopimuksella.

## Lähteet
Diloksanidifuroaatti

**Diloksanidifuroaatti** (C14H11NCl2O4) on aromaattisiin amideihin ja estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä amebojen aiheuttaman punataudin hoitoon. Diloksanidifuroaatti kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon. 

## Ominaisuudet ja käyttö
Diloksanidifuroaatti on huoneenlämpötilassa valkoista kitestä ainetta, joka liukenee hieman veteen, etanoliin ja dietyylieetteriin. Se on rakenteeltaan diloksanidin ja furoiinihapon esteri ja se hydrolysoituu niiksi ihmisen suolistossa. Diloksanidi on diloksanidifuroaatin aktiivinen metaboliitti eli diloksanidifuroaatti on siis aihiolääke. Diloksanidin vaikutusmekanismia ei tunneta tarkasti, mutta se saattaa estää alkueläinten proteiinisynteesiä. Lääkeaine tehoaa *Entamoeba histolytica*-alkueläimeen ja sen aiheuttamaan punatautiin. Diloksanidi tehoaa erityisesti alkueläimen kystamuotoihin, joihin esimerkiksi metronidatsoli tai tinidatsoli eivät tehoa. Diloksanidifuroaatti annostellaan suun kautta tablettina.

## Haittavaikutukset
Diloksanidifuroaatti on yleisesti ottaen hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia haittavaikutuksia voivat olla lievä vatsakipu, huonovointisuus, oksentelu, ilmavaivat ja ihottuma.

## Valmistus
Diloksanidifuroaatin synteesin ensimmäisessä vaiheessa 4-(N-metyyliamino)fenoli reagoi diklooriasetyylikloridin kanssa muodostaen diloksanidia. Diloksanidi reagoi pyridiinin läsnäollessa furoyylikloridin kanssa diloksanidifuroaatiksi.
:

## Lähteet
FC Barcelona Femení

**Fútbol Club Barcelona Femení** on Espanjan pääsarjassa pelaava naisten jalkapallojoukkue. Se perustettiin vuonna 1988 nimellä Club Femení Barcelona, ja se on nykyisin osa FC Barcelona -seuraa. Barcelona on yksi naisten Primera Divisiónin perustajista. Joukkue on voittanut Espanjan mestaruuden kymmenen ja Espanjan cupin samoin kymmenen kertaa. Kaudella 2018–2019 se pelasi Mestarien liigan loppuottelussa, jonka se hävisi Lyonille 1–4. Kaudella 2020–2021 Barcelona voitti Mestarien liigan ensimmäisenä espanjalaisseurana; Göteborgissa pelatussa loppuottelussa se voitti Chelsean 4–0.

Joukkueen kotikenttä on 6 000 katsojan Estadi Johan Cruyff. Barcelonan ja Atlético Madridin välinen ottelu maaliskuussa 2019 rikkoi seurajoukkueiden kohtaamisen yleisömäärän maailmanennätyksen. Atléticon kotiottelua seurasi 60&nbsp;739 katsojaa. Uusi kaikkia naisten otteluita koskeva yleisöennätys saavutettiin maaliskuussa 2022, kun FC Barcelona ja Real Madrid pelasivat Barcelonan Camp Noulla Mestarien liigan puolivälieräottelun 91&nbsp;553 katsojan ollessa paikalla.

## Saavutukset
* Espanjan mestaruus
** 2012, 2013, 2014, 2015, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025
* Espanjan cup
** 1994, 2011, 2013, 2014, 2017, 2018, 2020, 2021, 2022, 2024
* Copa Catalunya
** 2009, 2010, 2011, 2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019
* Mestarien liiga
** 2021, 2023, 2024

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Seuran kotisivu
Seija Hirvikallio

**Seija Marketta Hirvikallio** (s. 22. huhtikuuta 1956 Luumäki) on suomalainen arkkitehti, joka on työuransa aikana restauroinut useita Tampereen arvorakennuksia. Hän on osallistunut muun muassa Vanhan kirjastotalon, Tampereen Teatterin, Raatihuoneen, Näsilinnan, Pikkupalatsin ja Viinikan kirkon kunnostukseen.

Hirvikallio valmistui arkkitehdiksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1989, ja hän työskenteli ensin arkkitehti Lasse Kosusen yrityksessä. Vuodesta 2007 alkaen Hirvikalliolla on ollut oma arkkitehtitoimisto.

Hirvikallio on palkittu elämäntyöstään Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkillä vuonna 2016.

## Teoksia
**Pikkupalatsi. Unesta herätetty.* Tampere: Pikkupalatsi, 2006. .
**Hämeenkatu. Tampereen sydän.* Tampere: Tampere-seura, 2010. . (Yhdessä Matti Wacklinin kanssa.)
**Hämeenpuisto. Tampereen Esplanadi.* Tampere: Tampere-seura, 2012. .
**Myttäälän kartano. Säätyläiselämää ja maanviljelystä Pälkäneellä.* Pälkäne: Medi-Tammer, 2013. . 
**Norjalaisrivitalot Tampereen Kissanmaalla. Koti tammiaidan suojassa 1955–2015.* Tampere: Kulttuuriosuuskunta Komeetta, 2015. . (Yhdessä Kirsi Kaivannon kanssa.) 

## Lähteet
Danique Kerkdijk

**Danique Kerkdijk** (s. 1. toukokuuta 1996) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa tammikuun 2021 loppuun mennessä 18 maaottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Valko-Venäjää vastaan 17. syyskuuta 2015. Hän kuului MM-hopeaa 2019 saavuttaneeseen joukkueeseen mutta ei päässyt lopputurnauksessa pelaamaan lainkaan. Hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta vuonna 2014.

Seuratasolla Kerkdijk edustaa englantilaista Brighton & Hove Albionia. Kausina 2017–2019 hän edusti Bristol Cityä, jonne hän siirtyi kotimaansa FC Twentestä.

## Lähteet
Ellen Jansen

**Ellen Jansen** (s. 6. lokakuuta 1992) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa kesäkuun 2020 loppuun mennessä 16 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Brasiliaa vastaan 12. joulukuuta 2010. Vuoden 2019 maailmanmestaruuskilpailut, joissa Alankomaat saavutti hopeaa, olivat hänen ensimmäinen aikuisten arvoturnauksensa mutta hän jäi turnauksessa ilman peliaikaa.

Seuratasolla Jansen pelasi kymmenen kautta FC Twentessä ja siirtyi keväällä 2018 Ajaxiin. Keväällä 2020 hän siirtyi espanjalaisseura Valenciaan.

## Lähteet
Christine Manie

**Christine Manie** (s. 4. toukokuuta 1984) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on ollut ratkaisevassa roolissa Kamerunin naisten maajoukkueen pääsyssä vuosien 2015 ja 2019 maailmanmestaruuskilpailuihin tehtyään ensin mainitun karsinnan ratkaisevassa ottelussa maalin jatkoajalla Norsunluurannikkoa vastaan ja jälkimmäisellä kerralla maalin 92. minuutilla Malia vastaan. Hän on toiminut pitkään maajoukkueen kapteenina.

## Lähteet
Ajara Nchout

**Ajara Nchout** (s. 12. tammikuuta 1993) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on kuulunut Kamerunin naisten maajoukkueeseen vuosien 2015 ja 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa. Ensin mainitussa hän teki yhden maalin ja jälkimmäisessä kaksi. Seuratasolla hän on pelannut muun muassa Venäjällä, Yhdysvalloissa ja Norjassa.

## Lähteet
Gabrielle Onguéné

**Gabrielle Aboudi Onguéné** (s. 25. helmikuuta 1989) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on kuulunut Kamerunin naisten maajoukkueeseen vuosien 2015 ja 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa sekä vuoden 2012 olympialaisissa. MM-kisoissa 2015 hän teki kaksi maalia sekä olympialaisissa 2012 ja MM-kisoissa 2019 yhden. Hän on pelannut useita vuosia Venäjällä ja edustanut vuodesta 2017 TsSKA Moskovaa.

## Lähteet
Albert Mellin

**Albert Mellin** (30. tammikuuta 1843 Helsinki – 7. lokakuuta 1886) oli suomalainen arkkitehti, joka työskenteli pääosan urastaan Pietarissa.

Mellinin isä oli Ruotsista Suomeen muuttanut kultaseppä Roland Mellin ja äiti pietarilaissyntyinen Sofie Könika. Mellin suoritti arkkitehdin ammattitutkinnon Helsingin teknillisessä reaalikoulussa vuonna 1866 ja muutti samana vuonna Pietariin, jossa hän suoritti arkkitehdin diplomin Pietarin taideakatemiassa vuonna 1870. Hän asui 16 vuotta Pietarissa ja työskenteli muun muassa Aleksandr Rezanovin, Victor Schröterin, Hieronymus Küttnerin ja Andreas Huhnin arkkitehtitoimistoissa. Hän osallistui tänä aikana suunnittelukilpailuihin, mutta ei toteuttanut itsenäisiä suunnittelutöitä.

Mellin palasi Suomeen vuonna 1882 ja työskenteli itsenäisenä arkkitehtina. Hän suunnitteli Helsinkiin useita asuinkerrostaloja, Suomen pankin setelipainon (purettu 1957) sekä Villa Tallbon ja Villa Granvikin huvilat Meilahteen. Hän rakennutti vuosina 1884–1885 Helsingin Pohjoisranta 18:een itse suunnittelemansa niin sanotun Mellinin talon, joka edustaa Pietarissa yleistä mutta Suomessa harvinaista ”tiilityyliä” (*kirpitšnyi stil*). Mellin myös asui tässä talossa. Mellinin tunnetuin suunnittelutyö lienee vuonna 1885 piirretty Lahden puukirkko, joka valmistui hänen kuoltuaan vuonna 1890. Se purettiin 1977 nykyisen Ristinkirkon tieltä. Mellin kuoli äkillisesti 43-vuotiaana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Mellinin suunnittelemat rakennukset Helsingin keskustassa Korttelit.fi (Internet Archive)
Fredrik Tengström

**Fredrik Tengström** (29. toukokuuta 1799 Pietarsaari – 14. tammikuuta 1871 Helsinki) oli suomalainen vuorimestari, joka perusti vuonna 1834 Suomen ensimmäisen kivipainon ja toi litografian Suomeen.

Fredrik Tengströmin vanhemmat olivat hallituskonseljin valtiovaraintoimituskunnan kamreeri Karl Fredrik Tengström ja Anna Margareta Bergbom. Arkkipiispa Jacob Tengström oli hänen setänsä. Fredrikin sisaruksia olivat Pietarsaaren pormestari Gabriel Tengström ja kirjailija Fredrika Runeberg. Hän oli runoilija J. L. Runebergin lanko ja elinikäinen ystävä. Tengström kävi Turun katedraalikoulua, valmistui ylioppilaaksi vuonna 1818, opiskeli Turun akatemiassa ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1823. Seuraavana vuonna hän suoritti sekä tuomarintutkinnon että vuoritutkinnon ja sai viran Vuori-intendentin konttorista. Tengström toimi valtion rautakaivosten valvojana 1829–1831, vt. vuorimestarina 1844, 1851 ja 1857–1858 sekä Vuorihallituksen perustamisen jälkeen ensimmäisenä eteläisen piirin vuorimestarina 1858–1867. Hän sai vuorimestarin arvonimen vuonna 1848.

Tengström perusti vuonna 1834 Helsinkiin Suomen ensimmäisen kivipainon, joka toimi Ladaun talossa Senaatintorin nurkalla. Suomalaisen käyttögrafiikan historia käytännössä alkoi tästä, sillä aiemmin litografiakuvat oli jouduttu painattamaan vaivalloisesti ulkomailla. Tengström painatti vuosina 1837–1838 Suomen ja Helsingin nähtävyyksiä esittävät 12-sivuiset kuvasarjat *Finska Vuer* ja *Vuer af Helsingfors*, joista jälkimmäinen oli ensimmäinen Helsinkiä esittävä kuvateos. Tengström piirsi mahdollisesti itse osan Helsinki-sarjan kuvista, loput olivat Magnus von Wrightin ja mahdollisesti Frans Oskar Liewendahlin tekemiä ja yksi perustui C. R. Westlingin maalaukseen. Nämä kuvat ovat olleet myöhemmin tärkeä lähde Helsingin historian tutkijoille. Tengströmin painon tuotteita olivat myös muun muassa C. W. Gyldénin kaupunkikartat. Tengström vuokrasi kivipainonsa vuonna 1841 piirtäjälleen Liewendahlille ja myi sen hänelle vuonna 1845.

Tengström kuului Lauantaiseuraan ja oli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen sen perustamisvuodesta alkaen. Naimaton Tengström järjesti siskonpoikansa Walter Runebergin koulutuksen kuvanveistäjäksi ja testamenttasi tälle pääosan omaisuudestaan. Hän harrasti itse maalausta ja kemiaa.

## Lähteet
Janne Raitio

**Janne Kosti Raitio** (10. tammikuuta 1919 Kööpenhamina – 10. toukokuuta 1997 Espoo) oli suomalainen urkuri, Elis Mårtensonin oppilas. Hän oli viulisti Eino Raition poika ja säveltäjä Väinö Raition veljenpoika.

Raitio opiskeli urkujensoittoa Sibelius-Akatemiassa ja suoritti diplomin vuonna 1943. Hän opiskeli myös pianonsoittoa Ilmari Hannikaisen johdolla sekä suoritti kapellimestarintutkinnon vuonna 1951. Raitio toimi pitkään opettajana Sibelius-Akatemiassa: 1943–1951 pianonsoiton opettajana, 1951–1956 urkujensoiton opettajana, 1956–1986 lehtorina. Hän työskenteli myös *[[Ilta-Sanomat|Ilta-Sanomien]]* musiikkiarvostelijana 1945–1967 ja Helsingin katolisen kirkon urkuri-kapellimestarina 1950–1956.

Janne Raition puoliso oli urkuri Seija-Sisko Raitio (1931–2024). Heidän tyttärensä on viulisti Silja Raitio-Heikinheimo (s. 1960), sellisti Tapani Heikinheimon puoliso.

## Julkaisuja
* *Lectio sonorum I–II* (1967–1970)
* *Sävelaapinen* (1977)

## Lähteet
* 

### Viitteet
Eliana Stábile

**Eliana Stábile** (s. 26. marraskuuta 1993) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 17 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. MM-kilpailuissa hän pelasi Argentiinan kaikki kolme ottelua alusta loppuun.

Stábile on edustanut seuratasolla River Platea, Boca Juniorsia ja kolumbialaista Atlético Huilaa.

## Lähteet
Miriam Mayorga

**Miriam Mayorga** (s. 20. marraskuuta 1989) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 12 maaottelua. MM-kilpailuissa hän pelasi kaksi ottelua kokonaan ja tuli yhdessä vaihtopelaajana kentälle loppuminuuttien ajaksi.

Mayorga on voittanut UAI Urquizan joukkueessa Argentiinan liigamestaruuksia.

## Lähteet
Lorena Benítez

**Lorena Benítez** (s. 3. joulukuuta 1998) on argentiinalainen jalkapalloilija ja futsalpelaaja.

Benítez on jalkapallossa pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä kuusi maaottelua. MM-kilpailuissa hän pelasi Argentiinan kaikissa kolmessa ottelussa avauskokoonpanossa.

Benítez on kansainvälinen huippupelaaja futsalissa.

## Lähteet
Anta (arkkitehtuuri)

**Anta** (lat., ”pilari”; mon. *antae*) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa sivuseinän jatke, joka päättyy pylvään kaltaiseen pilasteriin. Kreikkalaisissa temppeleissä antat reunustivat temppelirakennuksen päässä olevia pronaosta ja opisthodomosta. Pronaoksen ja opisthodomoksen pylväiden sanottiin tällöin olevan *in antis* (”antassa”, ”anta-seinien välissä”).

*Antatemppeliksi* (lat. *templum in antis*) kutsutaan pientä temppeliä, jossa oli yleensä vain pronaos ja naos eli cella, ja pronaoksen anta-seinien välissä kaksi pylvästä (*distylos in antis*). Antatemppeliä muistuttivat muun muassa useimmat aarrekammiot, kuten Ateenalaisten aarrekammio Delfoissa.

## Lähteet
Anta

**Anta** voi viitata seuraaviin:

* anta, klassisessa arkkitehtuurissa sivuseinän jatke
* antatemppeli,  klassisessa arkkitehtuurissa pieni temppeli, jossa on vain pronaos ja cella
* Anta, urheiluvälinemerkki
Ekklesiasterion

**Ekklesiasterion** () oli antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa poliksen eli kaupunkivaltion ekklesian eli kansankokouksen kokouspaikkana toiminut rakennus tai ulkoilmarakennelma.

Ekklesiasterioneita oli sekä demokraattisesti että oligarkisesti hallituissa kaupungeissa buleuterioneiden eli neuvoston kokouspaikkojen sekä prytaneioneiden ja muiden keskeisten virkamiesten käyttämien rakennusten ohella. Arkkitehtuuriltaan ekklesiasterionit muistuttivat usein monella tapaa kreikkalaisia teattereita, ja monissa kaupungeissa teatteri myös toimi tässä tehtävässä ilman erillistä rakennusta. Ekklesiasterion-nimeä käytettiin erityisesti monissa siirtokunnissa. Ateenassa, jonka ekklesia on lajinsa tunnetuin, samassa tehtävässä käytettiin Pnyks-kukkulaa, jolle rakennettiin tätä varten rakennelmia useassa vaiheessa 400-luvulla eaa., ja 300-luvulta eaa. lähtien Dionysoksen teatteria. Niistä termiä käytetään kuitenkin harvemmin.

## Ekklesiasterioneita

Ekklesiasterioneita tunnetaan ainakin seuraavista poliksista:

* Akragas
* Ateena (Pnyks ja Dionysoksen teatteri)
* Delos (Deloksen ekklesiasterion)
* Gortyn (tai buleuterion?)
* Messene (tai teatteri?)
* Metapontion (Metapontionin teatteri-ekklesiasterion)
* Olbia
* Poseidonia
* Sparta (Skias) (?)
* Syrakusa (Syrakusan teatteri)

## Lähteet
Galip Balkar

**Galip Balkar** (1936 - 11. maaliskuuta 1983) oli turkkilainen diplomaatti. Kaksi armenialaista aseistautunutta miestä murhasi hänet vuonna 1983 Jugoslaviassa, missä hän toimi Turkin suurlähettiläänä.

## Elämä ja ura
Galip Balkar syntyi 1936 Istanbulissa. Hän opiskeli Ankaran yliopistossa lakitiedettä. Vuonna 1939 hän aloitti työt ulkoministeriössä. Hänet nimitettiin Turkin suurlähettilääksi Jugoslaviaan vuonna 1981.

## Murha
9. maaliskuuta 1983 kaksi armenialaista aseistautunutta miestä avasivat tulen pienillä ampuma-aseilla Galip Balkarin autoa kohden, joka oli pysähtynyt risteykseen punaisiin liikennevaloihin Belgradin ydinkeskustassa. Balkar ja hänen kuljettajansa Necati Kaya haavoittuivat, mutta suurlähettilään tila muuttui kriittiseksi. Kaksi hyökkääjää yrittivät juosta pois paikalta. Kaksi Jugoslavian turvallisuusagenttia ajoivat heitä takaa, ja laukauksia vaihdettiin. Toinen asemeihistä haavoitti turvallisuusagentti Slobodan Brajevićiä. Toinen Brajevićiä kohti suunnattu laukaus osui seinään ja haavoitti hieman toimistotyöntekijä Zorica Solotićiä. Inđijasta kotoisin oleva opiskelija Željko Milivojević kuoli yhden terroristin luodista. 

Galip Balkar kuoli 11. maaliskuuta Belgradissa neurokirurgisella klinikalla, jossa hän oli kriittisessä tilassa, kun hänelle tehdyssä hätäleikkauksessa poistettiin luoti päästä ja toinen olkapäästä, joka oli mennyt selkärankaan.

## Lähteet
OL Lyonnes

**OL Lyonnes**, 2004-2025 **Olympique Lyonnais** on Ranskan pääsarjassa pelaava naisten jalkapallojoukkue, joka perustettiin vuonna 1970 FC Lyonin alaisuuteen ja joka on ollut osa Olympique Lyonnais -seuraa vuodesta 2004. Olympique Lyonnais on voittanut naisten Mestarien liigan ennätyksellisesti seitsemän kertaa vuosina 2011, 2012, 2016, 2017, 2018, 2019 ja 2020. Se on voittanut Ranskan mestaruuden 14 kertaa peräkkäin vuosina 2007–2020 sekä Ranskan cupin yhdeksän kertaa vuosina 2008, 2012–2017 ja 2019–2020. Joukkueen kotikenttä on 2&nbsp;200 katsojan Plaine de Jeux de Gerland.

## Edustusjoukkue
:

 
 

 

 

## Entisiä pelaajia

*  Lorena Azzaro
*  Delphine Blanc
*  Sonia Bompastor
*  Sandrine Brétigny
*  Élise Bussaglia
*  Céline Deville
*  Sandrine Dusang
*  Laura Georges
*  Méline Gérard
*  Hoda Lattaf
*  Laure Lepailleur
*  Claire Morel
*  Louisa Nécib
*  Corine Petit
*  Mélissa Plaza
*  Élodie Thomis
*  Laëtitia Tonazzi
*  Sabrina Viguier
*  Kátia
*  Rosana
*  Simone
*  Shirley Cruz Traña
*  Izzy Christiansen
*  Shinobu Ōno
*  Ami Otaki
*  Wang Fei
*  Cynthia Uwak
*  Christine Colombo Nilsen
*  Isabell Herlovsen
*  Bente Nordby
*  Andrea Norheim
*  Ingvild Stensland
*  Amelie Rybäck
*  Lotta Schelin
*  Caroline Seger
*  Pauline Bremer
*  Josephine Henning
*  Carolin Simon
*  Lara Dickenmann
*  Dorte Dalum Jensen
*  Line Røddik Hansen
*  Erin Nayler
*  Irina Grigorjeva
*  Jess Fishlock
*  Morgan Brian
*  Lorrie Fair
*  Alex Morgan
*  Megan Rapinoe
*  Hope Solo
*  Aly Wagner
*  Christie Welsh

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Seuran kotisivu
Juha Raitio

**Juha Tapani Raitio** (s. 17. helmikuuta 1967 Korpilahti) on suomalainen oikeustieteilijä, joka on hoitanut eurooppaoikeuden professuuria Helsingin yliopistossa vuodesta 2007.

Raitio opiskeli aluksi suomen kieltä Jyväskylän yliopistossa, mutta siirtyi sitten opiskelemaan oikeustiedettä Helsingin yliopistoon. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2002 ja hänelle myönnettiin Hilkka ja Otto Brusiinin säätiön tunnustuspalkinto väitöskirjasta *The Principle of Legal Certainty in EC Law*. Raitio toimi Helsingin yliopistossa assistenttina 1995–1997, tutkijana 1998–2002 ja lehtorina 2002–2004. Hän hoiti eurooppaoikeuden professuuria Joensuun yliopistossa 2005–2007 ja siirtyi tämän jälkeen professoriksi Helsinkiin. Raitiosta tuli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuonna 2021.

Raitio toimi Keskisuomalaisen Osakunnan inspehtorina 2017–2020.

## Teoksia
* *Oikeusvaltion ääriviivat*. Alma Talent 2017.
* *Eurooppaoikeus ja sisämarkkinat*. Talentum 2016.
* *Euroopan unionin oikeus*. Yhdessä Tomi Tuomisen kanssa. Alma Talent 2020.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* [Juha Raitio.](https://tuhat.helsinki.fi/portal/fi/persons/juha-raitio(abae9faf-b04f-48a7-9e7a-474fc40fe791).html) Tuhat-tietokanta, Helsingin yliopisto.
Naiskos

**Naiskos** () oli antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa pieni temppeli, jossa ei ollut esimerkiksi peristasista eli ympäröivää pylväikköä. Sana on diminutiivi temppeliä tarkoittavasta sanasta *[[naos (temppeli)|naos]]*.

Naiskoksessa oli yleensä pylväitä ainakin yhdellä sivulla sekä päätykolmio. Muun muassa Ateenan Athene Niken temppeli voidaan lukea naiskokseksi. Nimitystä naiskos voidaan käyttää myös hautasteleistä eli hautakivistä, jotka oli tehty pienen, kahden pylvään reunustaman temppelin muotoon.


Delos Museum 3108.jpg|Naiskos-hautastele, Deloksen arkeologinen museo.
7675 - Piraeus Arch. Museum, Athens - Funerary enclosure of Mnesitheos - Photo by Giovanni Dall'Orto, No.jpg|Naiskos-hautasetele, Pireuksen arkeologinen museo.
0320 - Archaeological Museum, Athens - Golden naiskos - Photo by Giovanni Dall'Orto, Nov 11 2009.jpg|Kultainen naiskos. Kansallinen arkeologinen museo.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Opisthodomos

**Opisthodomos** (, , ”takahuone”) oli antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppelin takapäädyssä ollut huone ja portiikki.

Opisthodomos sijaitsi tyypillisesti temppelin länsipäädyssä eli päinvastaisella puolella kuin pronaos, jonka kautta tapahtui sisäänkäynti temppelin naokseen eli cellaan. Opisthodomoksesta sen sijaan ei ollut pääsyä naokseen. Opisthodomos oli käytössä erityisesti doorilaista tyyliä edustaneissa temppeleissä. Kaikissa temppeleissä, varsinkaan pienemmissä, sitä ei kuitenkaan ollut. Opisthodomosta reunustivat pronaoksen tavoin anta-seinät ja sen edustalla oli pylväät, usein kaksi pylvästä (*[[distylos in antis]]*).

Opisthodomos saattoi toimia aarrekammiona, missä tapauksessa se oli suljettavissa ovilla. Tässä käytössä opisthodomos oli tunnetuimmin Parthenonin temppelissä Ateenan Akropoliilla.


The Temple of Apollo Epikourios at Bassae, Opisthodomos and west colonnade, Arcadia, Greece (14273344184).jpg|Apollon Epikurioksen temppelin opisthodomos.
Temple of Hephaestus in Athens 04.JPG|Hefaistoksen temppelin opisthodomos. Oviaukko naokseen on puhkaistu kirkoksi muuttamisen yhteydessä.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pronaos

**Pronaos** () oli antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa temppelin naoksen eli cellan edessä ollut etuhuone ja portiikki. Käynti naokseen eli temppelin sisäosiin tapahtui pronaoksen kautta.

Useimmissa kreikkalaisissa temppeleissä oli ainakin pronaos ja naos. Pronaos sijaitsi tyypillisesti temppelin itäpäässä. Suuremmissa temppeleissä temppelin toisessa päässä saattoi olla pronaosta vastannut opisthodomos. Pronaosta reunustivat usein anta-seinät, mutta termiä voidaan käyttää myös seinättömästä portiikista. Pronaoksen edustalla oli pylväät, usein kaksi pylvästä (*[[distylos in antis]]*). Pronaos saattoi toimia aarrekammiona ja votiivilahjojen säilytyspaikkana, missä tapauksessa se saattoi olla suljettavissa ovilla.


The Temple of Apollo Epikourios at Bassae, Proanos, Arcadia, Greece (14096018609).jpg|Apollon Epikurioksen temppelin pronaos, Bassai.
Agrigento, Tempio della Concordia (9).jpg|Concordian temppelin pronaos (pylväikön takana), Akragas.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ivan Golunov

**Ivan Golunov** (s. 1983) on venäläinen tutkiva toimittaja. Kesäkuussa 2019 hänet pidätettiin syytettynä huumeiden hallussapidosta. Syytteitä pidetään tekaistuina, ja Venäjällä on noussut poikkeuksellisen laaja vastustusten aalto. Golunov työskentelee riippumattomalle Meduza-uutissivustolle. 

Golunov joutui pidätyksen aikana saamiensa vammojen vuoksi sairaalaan ja sittemmin hänet määrättiin kotiarestiin odottamaan oikeudenkäyntiä. Kolme johtavaa taloussanomalehteä Vedomosti, RBK ja Kommersant asettuivat tukemaan Golunovia julkaisemalla etusivullaan tekstin “Minä olen / Me olemme Ivan Golunov”. Myös tutkivaan journalismiin erikoistunut riippumaton Novaja Gazeta ja  muut venäläiset uutismediat tukevat Golunovia. Jopa Venäjän valtiollisen median tunnetut toimittajat ovat välttäneet asettumasta viranomaisten puolelle, vaikka valtion valvonnassa oleva media yleensä tukee viranomaisia, ja pidätyksen perusteluiksi on vaadittu konkreettisia tosiasioita.

Kremlistä myönnettiin, että pidätyksessä on voinut tapahtua virheitä. Rikostutkinta lopetettiin 11. kesäkuuta 2019 aiheettomana, ja Golunov vapautettiin kotiarestista. Vapauttamista on pidetty kansalaisyhteiskunnan toimien ansiona, mutta myös poikkeustapauksena, joka ei toistu vaan sillä vain osoitettiin, että poliisinkin on noudatettava lakia.

Golunov on saanut aiemmin uhkauksia tutkiessaan väärinkäytöksiä ja korruptiota.

Golunovin vapauttamisen jälkeen Moskovassa järjestettiin mielenosoitus, jossa vaadittiin rangaistusta poliiseille, jotka osallistuivat Golunoviin kohdistettuihin syytteisiin johtaneisiin tapahtumiin. Tilaisuuteen osallistui muun muassa oppositiopoliitikko Aleksei Navalnyi. Mielenosoitusmarssin eteneminen kuitenkin estettiin, ja satoja mielenosoittajia otettiin kiinni.

## Lähteet
VfL Wolfsburg (naiset)

**VfL Wolfsburg** on Saksan Bundesliigassa pelaava naisten jalkapallojoukkue, joka aloitti nykyisellä nimellä vuonna 2003, kun vuonna 1973 perustettu VfR Eintracht Wolfsburg yhdistyi VfL Wolfsburgin kanssa. Joukkue on voittanut naisten Mestarien liigan vuosina 2013 ja 2014 sekä hävinnyt loppuottelussa vuosina 2016, 2018 ja 2020. Se on voittanut Bundesliigan seitsemän kertaa vuosina 2013–2014, 2017–2020 ja 2022 sekä Saksan cupin yhdeksän kertaa vuosina 2013 ja 2015–2022. Joukkueen kotikenttä on 5&nbsp;200 katsojan AOK Stadion.

## Joukkue
:*Päivitetty 6. toukokuuta 2023 *

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

Päävalmentaja: Tommy Stroot

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Seuran kotisivu
Sven Olof Österberg

**Sven Olof Österberg**  (15. huhtikuuta 1891 Savonlinna – 29. huhtikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen juristi ja maatalousneuvos.

## Henkilöhistoria
Sven Olof Österbergin vanhemmat olivat eläinlääkäri Victor Österberg ja Anna Maria Smith ja puoliso vuodesta 1924 Aune Salome Raitio, seminaarinjohtaja Kosti Raition tytär. Österberg tuli ylioppilaaksi 1911 ja suoritti oikeustutkinnon 1916, varatuomarin arvon hän sai 1919. Österberg toimi asutushallituksen apulaisasutusneuvoksena 1919–1937, vt. asessorina 1920 ja vt. asutusneuvoksena 1926, maataloushallituksen hallinnollisena osastopäällikkönä ja lainoppineena maatalousneuvoksena 1937–1958 sekä maataloushallituksen vt. pääjohtajana 1943–1944 ja pääjohtajan sijaisena 1944–1958, jolloin hän jäi eläkkeelle. Österberg oli myös useiden komiteoiden ja työryhmien jäsen, samoin kuin Helsingin asutuslautakunnan puheenjohtaja lähes 30 vuotta, 1936–1964. 

## Julkaisuja
* *Asutustoiminnan kehittäminen*, 1929

## Lähteet
Leskhe

**Leskhe** (, mon. ) oli antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa kokoontumistila, joka oli esimerkiksi jonkun kaupungin kansalaisten tai jonkun ammattikillan käytössä. Eri kaupungit ja ammattikunnat rakensivat tällaisia tiloja muun muassa kauppapaikoille sekä panhelleenisille kulttipaikoille.

Sana *leskhe* on joonialaista murretta ja tarkoittaa ”sohvaa” ja ”keskustelua” ja näistä johdetusti ”oleskelupaikkaa” ja ”keskustelupaikkaa”. Tiloja käytettiin oleskeluun, keskusteluun ja lepopaikkoina sekä kiltataloina, ja ne tarjosivat myös suojaa köyhille.

Tunnettu esimerkki leskhestä on Delfoissa sijainnut niin kutsuttu Knidoslaisten leskhe. Ateenassa sanotaan olleen 360 leskheä. Spartassa jokaisella fylellä eli heimolla oli oma leskhe.

## Lähteet
Mariana Larroquette

**Mariana Larroquette** (s. 24. lokakuuta 1992) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 40 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia. MM-kilpailuissa hän pelasi Argentiinan kaikissa kolmessa ottelussa, joista yhdessä avauskokoonpanossa.

## Lähteet
Patrick McCaw

**Patrick Andrew McCaw** (s. 25. lokakuuta 1995 Saint Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies. Hän on pelannut NBA:ssa vuodesta 2016 lähtien. Vuosina 2017 ja 2018 hän voitti Golden State Warriorsissa ja vuonna 2019 Toronto Raptorsissa NBA:n mestaruuden.

## Elämä ja ura

McCaw pelasi yliopistokoripalloa UNLV:n joukkueessa vuosina 2014–2016. Golden State Warriors varasi hänet NBA:han 38. vuorolla . Kahdella ensimmäisellä NBA-kaudellaan McCaw juhli Warriorsissa sarjan mestaruutta. Vuoden 2018 lopulla hän siirtyi Cleveland Cavaliersiin ja jo tammikuussa 2019 Toronto Raptorsiin. Keväällä 2019 Raptors eteni ensimmäisen kerran historiassaan NBA:n loppuotteluihin, joissa sitä vastaan asettui hallinnut mestari Warriors. Raptors voitti ottelusarjan 4–2, ja McCaw juhli kolmatta perättäistä mestaruuttaan.

## Lähteet
* Patrick McCaw Stats  Basketball-Reference.com 
* Patrick McCaw G-League Stats Basketball-Reference.com 
* Patrick McCaw College Stats College Basketball at Sports-Reference.com 
* Profiili University of Nevada Las Vegas Athletics 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Profiili NBA