open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kolme etsivää ja yskivä lohikäärme

***Kolme etsivää ja yskivä lohikäärme*** on 3 etsivää -kirjasarjan teos. Kirjan on kirjoittanut Nick West ja suomentanut Annikki Lievonen.

## Juoni

Lähikaupungissa koiria häviää mystisesti. Etsivät kutsutaan paikalle, ja heille kerrotaan, että suuri lohikäärme nousee öisin vedestä ja piiloutuu rannalla sijaitsevaan luolaan. Etsivät lähtevät tutkimaan asiaa ja kokevat monia yllätyksiä luolassa. Selviää, että luola on tunneli, jota ei saatu koskaan valmiiksi. Kaupungin kassaholvit ovat myös tunnelin kohdilla.
S/S Unnukka

**S/S Unnukka** on vuonna 1900 rakennettu suomalainen höyrylaiva.

## Historia

Tarinan mukaan eräs leppävirtalaisisäntä myöhästyi kesällä 1899 vuorolaivasta ja tästä sisuuntuneena päätti hankkia oman laivan. Useita muitakin höyrylaivoja rakentanut Paul Wahl & Co Varkaudesta sai tilauksen ja seuraavana juhannuksena laiva oli valmis.
 
Alun perin alus kuljetti matkustajia ja rahtia Leppävirran ja Varkauden vesillä *S/S Unnukka*-nimisenä. Höyrykoneena oli saman konepajan rakentama kaksisylinterinen Compound-kone, joka tuotti 37 induktoitua hevosvoimaa. Erikoisuutena voidaan mainita laivan pystykattila, joka on tiettävästi ainoa laatuaan sisävesillä.

Vuonna 1903 laivan omistajaksi tuli Ristiinalainen kauppias J. Tikka ja vuonna 1912 H. Saastamoinen Oy, ja laiva siirrettiin Karttulan Kuttajärvelle rullatehtaan hinaajaksi. Nimeksi tuli S/S Keihäslahti tehtaan lähellä sijainneen telakka-alueen mukaan.

Rullatehtaan töitä laivalla riitti vuoteen 1933 asti, jolloin se siirrettiin junakuljetuksena Iisvedeltä Kuopioon. Työt jatkuivat nyt Haapaniemen tehtaiden palveluksessa aina vuoteen 1970 saakka, jolloin laiva jäi seisomaan neljän vuoden ajaksi.

Vuonna 1940 laiva suoritti erikoisimman kuljetustehtävänsä, kun se hinasi kahdella kerralla Kuopiosta Vanhan Valamon aarteet Uuteen Valamoon. Munkit toimivat arvokkaiden kuljetusten vartioina.

Laivan korjasi Saastamoisen kalastuskerho, joka sai sen käyttöönsä 1974 ja kunnosti sen talkootöinä. Yhtiö antoi talkoolaisten käyttöön koneensa ja laitteensa sekä lahjoitti tarveaineet.

Kymmenen vuoden käytön jälkeen oli vuorossa isompi remontti vuosina 1984–1988, jolloin alus oli telakoituna Itkoinniemellä. Tehtaan ranta oli vakiintunut Keihäslahden laituripaikaksi. Vuosina 1987-88 kattila ja laivan pohja peruskorjattiin ja vuoden 1989 purjehduskaudella alus oli jälleen liikenteessä.

Laiva toimi 1990-luvun ja alun 2000-lukua Schauman Wood Oy:n Kuopion vaneritehtaan edustus- ja virkistyskäytössä. Kuopion vaneritehtaan lakkauttaminen aiheutti sen, että laiva siirrettiin UPM Kymmenen Savonlinnan vaneritehtaan laituriin odottamaan uusia talkoolaisia. Alus on hyväksytty Museoviraston perustamaan perinnelaivarekisteriin. Marraskuussa 2010 tapahtuneen omistajanvaihdoksen jälkeen laivan kotisatamaksi tuli kanavansuun perinnelaivatelakka Lappeenrannassa ja kunnostuksien jälkeen laiva on taas käytössä. Laivan nimi palautettiin alkuperäiseksi joulukuussa 2011.

## Lähteet
* Höyrylaivat Suomessa, Suomen Höyrypursiseura ry, 2003

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Höyrypursiseura 
* Museoviraston perinnelaivarekisteri
* S/S Unnukan kotisivut
Hans Kutter

**Hans Kutter** (29. helmikuuta 1904 Jyväskylä – 10. tammikuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja elokuva- sekä teatterikriitikko. Hän toimi ''Hufvudstadsbladetin'' elokuvakriitikkona 1936–1946 ja teatterikriitikkona 1946–1969.

Kutter oli perustamassa Suomen ensimmäistä elokuvakerhoa Filmistudio Projektiota syksyllä 1934.

## Lähteet
* Pauli Jokinen: Elokuvakerhotoiminnan historiasta Suomessa, Film-O-Holic 2003 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Hans Kutterin elämäkerta Kansallisbiografiassa
Mick LaSalle

**Mick LaSalle** (s. 7. toukokuuta 1959) on yhdysvaltalainen *[[San Francisco Chronicle]]lle* kirjoittava elokuvakriitikko ja kahden Hollywood-aiheisen kirjan kirjoittaja. Heinäkuussa 2009, La Salle oli kirjoittanut yli 1700 arvostelua ja on podcastannut niitä syyskuusta 2005 lähtien.

LaSalle on kirjoittanut kirjan *Complicated Women: Sex and Power in Pre-Code Hollywood*, joka käsittelee elokuva-alalla vuosina 1929-1934 työskennelleitä naisnäyttelijöitä. Thomas Dunne Books julkaisi sen vuonna 2000. Kirja on sittemmin toiminut perustana Jane Fondan ohjaamalle dokumentille, *Complicated Women*, jossa LaSalle toimii selostajana ja tuottajana. Myöhemmin LaSalle kirjoitti kirjalle jatkoa ja *Dangerous Men: Pre-Code Hollywood and the Birth of the Modern Man* julkaistiin vuonna 2002.

1990-luvun lopussa, LaSalle toimi elokuvakriitikkona myös KGO-TV:n lähetyksissä. Hän on San Franciscon elokuvakriitikkojen seuran jäsen ja oli panelistina vuosien 2006, 2007 ja 2008 Venetsian elokuvajuhlilla. 

LaSalle on naimisissa näytelmäkirjailija Amy Freedin kanssa.

## Lähteet
Medal of Honor (täsmennyssivu)

**Medal of Honor** voi tarkoittaa seuraavia asioita:
* Yhdysvaltojen korkein sotilaallinen kunniamerkki Medal of Honor
* *[[Medal of Honor (pelisarja)|Medal of Honor]]* -pelisarja:
** *[[Medal of Honor (videopeli)|Medal of Honor]]*, vuoden 1999 videopeli
** *[[Medal of Honor (vuoden 2010 videopeli)|Medal of Honor]]*, vuoden 2010 videopeli
Peter Travers

**Peter Travers** on yhdysvaltalainen elokuvakriitikko, joka on kirjoittanut *[[People (lehti)|Peoplelle]]* sekä *[[Rolling Stone]]lle*.

Ennen uraansa *Rolling Stonessa*, Travers toimi elokuvakriitikkona *Peoplelle* vuosina 1984-1988. Hänet tunnetaan erityisesti maanläheisestä ja yksinkertaisesta kirjoitustyylistä. Hän on mieltynyt erityisesti elokuvaohjaajien Martin Scorsesen, David Lynchin, Quentin Tarantinon, Tim Burtonin, Clint Eastwoodin, Peter Jacksonin, Coenin veljesten sekä Ang Leen töihin, perustuen vuosittaisiin top-10 -listauksiin sekä arvosteluihin. Hän on myös osoittanut halveksuntaa tiettyjä ohjaajia, erityisesti Michael Bayta, kohtaan.

Vuonna 2002 Travers alkoi käyttää tähtiä arvosteluissaan. Täydet neljä tähteä saaneisiin elokuviin kuuluu muun muassa *[[Kirjeitä Iwo Jimalta]]*, *[[Gangs of New York]]*, *[[Babel (elokuva)|Babel]]* ja *[[Borat (elokuva)|Borat]]*. Vastakohtana Travers on antanut huonoimman arvosanan, nolla tähteä, muun muassa elokuville *[[Bad Boys 2]]*, ** ja *[[Transformers: Kaatuneiden kosto]]*.

## Aiheesta muualla
*Rotten Tomatoes: Peter Travers
Kenneth Turan

**Kenneth Turan** (s. 27. lokakuuta 1946) on yhdysvaltalainen elokuvakriitikko ja Etelä-Kalifornian yliopiston luennoitsija.

Turan valmistui Swarthmore Collegesta vuonna 1967 ja Columbian yliopistosta vuonna 1968. Vuosina 1969-1978, hän oli *[[Washington Post]]in* urheilukirjoittaja . Hän oli myös useiden julkaisujen, kuten *[[The Progressive]]n*, *[[Gentlemen's Quarterly]]n* ja *[[E!Entertainment]]in*, elokuvakriitikko. Sittemmin hän on siirtynyt *[[Los Angeles Times]]iin*, jossa hän on arvioinut elokuvia vuodesta 1991 lähtien. Hän toimii myös säännöllisesti arvostelijana National Public Radiossa.

## Lähteet
Tim Brooke-Taylor

**Timothy "Tim" Julian Brooke-Taylor** (17. heinäkuuta 1940 Buxton, Derbyshire – 12. huhtikuuta 2020) oli brittiläinen koomikko, näyttelijä ja radio- ja televisiokäsikirjoittaja.

Brooke-Taylor toimi yhtenä The Frost Reportin (1966&ndash;1967) ja sen spin-off-sarjan *[[At Last the 1948 Show|At Last the 1948 Show'n]]* (1966&ndash;1967) käsikirjoittajana. Yhdessä Graeme Gardenin ja Bill Oddien kanssa hän esiintyi komediasarjassa *[[Hyväkkäät]]* (*The Goodies*) (1970&ndash;1982). Radiovisailu *[[I'm Sorry I Haven't a Clue]]* vakiopanelistina Brooke-Taylor on ollut vuodesta 1972.

Brooke-Taylor kirjoitti kolme kirjaa: *Rule Britannia*, *Tim Brooke-Taylor's Cricket Box* ja *Tim Brooke-Taylor's Golf Bag*. Hän kuoli koronavirukseen 79-vuotiaana 12. huhtikuuta 2020.

Brooke-Taylor kuoli koronaviruksen aiheuttamaan sairauteen 79-vuotiaana huhtikuussa 2020.

## Lähteet
GT by Citroën

**GT by Citroën** on ranskalaisen autovalmistaja Citroënin valmistama superauto, joka on kehitetty yhteistyössä pelitalo Polyphony Digitalin kanssa. Polyphony Digital osallistui auton tuotantoon saadakseen sen mukaan ''Gran Turismo 5 Prologue'' -peliin. Auton suunnittelu alkoi vuonna 2003, ja sen ensiesittely oli vuonna 2008 Pariisin autonäyttelyssä.

GT by Citroën maksaa kolme miljoonaa puntaa ja kiihtyy nollasta sataan 3,6 sekunnissa. Auto painaa 1&nbsp;400&nbsp;kilogrammaa, ja se on rakennettu pääosin alumiinista. Mallin on suunnitellut Takumi Yamamoto yhdessä Jean Pierre Plouén tiimin kanssa. Yamamoto on Polyphony Digitalin ohjaajan ja *Gran Turismo* -pelisarjan luojan, Kazunori Yamauchin lapsuudenystävä. GT by Citroën on vain yksi monista autoista, joiden suunnitteluun Polyphony Digital on osallistunut.      

## Lähteet
Sininen sormus

**Sininen sormus** on Satu Koskimiehen (ent. Marttila) tekemä runoteos, jonka on julkaissut Kirjayhtymä vuonna 1979.

## Aiheesta muualla
* Sininen sormus, Kirjasampo
Sami Ruotsalainen

**Sami Ruotsalainen** on suomalainen keramiikka- ja lasimuotoilija. Hän valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2005. Hän on suunnitellut Arabialle Maku-keittiösarjan ja Marimekolle Hyvässä seurassa -astiasarjan, johon kuuluvat astiat on kuvittanut Maija Louekari.

Sami Ruotsalainen suunnittelee myös tekstiilejä. Hän on voittanut Marimekon kannustuspalkinnon ja toiminut pitkään mm. Kristina Isolan assistenttina.
Tyrskyliitäjä

**Tyrskyliitäjä** (*Bulweria bulwerii*) on pieni ulappalintujen lahkoon kuuluva avomerilintu. Laji on nimetty englantilaisen James Bulwerin kunniaksi. Bulwer löysi keväällä 1825 tuntemattoman viistäjän Madeiralta, ja laji nimettiin vuonna 1828.

## Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 25–29 senttimetriä ja siivenkärkien väli 67–73 cm. Painavin mitattu yksilö painoi 990 grammaa. Lintu on lähes kokotumma, siro, pitkäpyrstöinen, ja sen siivet ovat kapeat ja pitkät. Sen puku on yhtenäisen harmaaruskea ja siitä erottuu ainoastaan vaaleampi vinojuova siiven yläpeitinhöyhenkentässä. Laji voidaan sekoittaa nokiliitäjään (*Puffinus griseus*) tumman värityksen ja liitäjämäisen, heittelehtivän lentotavan vuoksi, jollei kokoeroa huomaa. Erona nokiliitäjään ovat pitempi pyrstö, kokotummat siiven alapinnat ja erilainen lentotapa, rauhallisemmat ja syvemmät siiveniskut. Liidossa usein roikottaa hieman kuperia siipiään. Sen pitkä pyrstö on useimmiten supussa ja kapea, mutta joskus näkyy pyrstön pyöristyneisyys. Nokka on tukeva. Vanhin tyrskyliitäjä on luonnossa elänyt 22,9 vuoden ikäiseksi.

### Äänet

Tyrskyliitäjä ääntelee öisin pesäkolostaan kumealla, käheällä, haukkuvalla äänellä ”hroo hroo hroo...”, joka voi tuoda mieleen höyryveturin.

## Levinneisyys

Lajin pesimäalueen laajuudeksi on arvioitu 50&nbsp;000 – 100&nbsp;000 neliökilometriä ja maailmanlaajuiseksi yksilömääräksi 500&nbsp;000 – 1&nbsp;000&nbsp;000 lintua.

Se esiintyy Tyynenmeren itäosissa seuraavissa paikoissa: Ranskan Polynesia, Kiribati, Marshallinsaaret, Pohjois-Mariaanit, Palau, Itä-Timor, Havaijilla sekä eräillä muilla Yhdysvaltain pienillä syrjäisillä saarilla.

Sen toinen esiintymisalue on itäisellä Atlantin valtamerellä, jossa se pesii Madeiralla (noin 10&nbsp;000 paria), Azoreilla (noin 50 paria), Kap Verdellä (enintään 100 paria) ja Lanzaroten ulkopuolella Kanariansaarilla (noin 1&nbsp;000 paria).

## Pesiminen ja käyttäytyminen

Pesii yhdyskunnittain itäisen Atlantin valtameren saarilla kesä-lokakuussa. Pesivät linnut saapuvat saarille huhtikuun puolivälin jälkeen. Tekee pesän kiven- tai kallionkoloon, joskus muurin koloon, usein lähelle rantaa. Ei kaiva itse pesäonkaloa. Naaras munii yhden munan. Emot käyvät pesällä öisin ja ruokailevat yksin.

## Lähteet
Glittertind (yhtye)

**Glittertind** on norjalainen yhtye, joka soittaa viikinki- ja folk metallia punkin vaikutteilla. Yhtyeeseen kuuluu Torbjørn Sandvik, Geirmund Simonsen ja useita vierailevia muusikoita. Sanoitukset käsittelevät norjalaista perinnettä ja historiaa. Yhtyeen nimi tulee norjalaisesta vuoresta, Glittertindistä. 

## Historia
Yhtyeen perusti Torbjørn Sandvik vuonna 2001. Norjalaisen historian innoittamana hän teki musiikkia, joka yhdisti kansanmusiikkia, metallia ja punkkia. Muutaman vuoden underground-demojen julkaisun jälkeen yhtye sai sopimuksen Karmageddon Median kanssa. Tämän sopimuksen aikana yhtye julkaisi kaksi levyä: Evige Asatro elokuussa 2004 ja Til Dovre Faller-EP huhtikuussa 2005.

Vuonna 2008 Glittertind sai sopimuksen Napalm Records -levy-yhtiön kanssa. Samana vuonna myös Geirmund Simonsen liittyi yhtyeeseen. Vuonna 2009 yhtye julkaisi albumin Landkjenning.

## Diskografia
### Studioalbumit
*
*
*
*
*

### EP:t
*

### Demot
*
*

## Lähteet
Soha Abed Elaal

**Soha Abed Elaal** (19. kesäkuuta 1973) on egyptiläinen jousiampuja. Hän oli mukana naisten yksilökisassa Pekingin kesäolympialaisissa vuonna 2008, mutta karsiutui ensimmäisellä kierroksella hävittyään britannialaiselle Naomi Folkardille 107&ndash;95.

## Lähde

* Abed Elaal Pekingin olympialaisten sivuilla

## Aiheesta muualla

* Soha Abed Elaal ampumassa Pekingin kisoissa (USA Todayn kuva)
Zbigniew Pietrzykowski

**Zbigniew Jan Pietrzykowski** (4. lokakuuta 1934 Bielsko-Biała – 19. toukokuuta 2014) oli puolalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Hän oli László Pappin jälkeen toinen nyrkkeilijä, joka saavutti olympialaisissa kolme mitalia.

Pietrzykowski saavutti Melbournen 1956 olympialaisissa pronssia 71 kilogramman sarjassa. Kultaa voitti tuolloin kolmannen kerran unkarilainen László Papp. Pietrzykowski oli ainoa, joka onnistui Pappin uran aikana lyömään hänet kanveesiin; tämä tapahtui Varsovassa vuonna 1956. Rooman 1960 olympialaisissa Pietrzykowski saavutti hopeaa 81 kilogramman sarjassa. Hän hävisi ainoastaan Cassius Claylle, joka myöhemmin nousi ammattilaisten raskaan sarjan maailmanmestariksi ja vaihtoi nimekseen Muhammad Ali. Tokion 1964 olympialaisissa hän saavutti pronssia 81-kiloisten sarjassa.

Pietrzykowski saavutti EM-pronssia 71-kiloisten sarjassa Varsovassa 1953. Tämän jälkeen hän voitti neljä kertaa Euroopan-mestaruuden: 71-kiloisissa Berliinissä 1955, 75-kiloisissa Prahassa 1957 sekä 81-kiloisissa Luzernissa 1959 ja Moskovassa 1963.

Urheilu-uransa jälkeen Zbigniew Pietrzykowski oli vuosina 1993–1997 Puolan parlamentin jäsen edustaen entisen presidentin Lech Wałęsan johtamaa puoluetta. Hän oli myös useiden vuosien ajan Puolan olympiakomitean varapuheenjohtaja.

## Lähteet

* 
* 
* 
* 

### Viitteet
Jim Thompson (suunnittelija)

**James Harrison Wilson "Jim" Thompson** (21. maaliskuuta 1906 Greenville, Delaware – (katosi) 26. maaliskuuta 1967 Malesia) oli yhdysvaltalainen liikemies, joka elvytti Thaimaan häviämässä olleen silkkikäsityöperinteen 1950-luvulla.

Jim Thompson opiskeli arkkitehtuuria Pennsylvanian yliopistossa ja harjoitti arkkitehdin ammattia New Yorkissa vuoteen 1940 saakka.

Toisen maailmansodan aikana Thompson toimi lyhyen aikaa Yhdysvaltain tiedustelupalvelussa (Office of Strategic Services) Kaakkois-Aasiassa. Sodan jälkeen hän jäi asemamaahansa, jossa kiinnostui silkkikankaan kudonnasta ja perinteisistä kuvioista. Thompson vei näytteitä vanhalle tutulleen Vanity Fairin toimittajalle Frank Crowninshieldille, joka tutustutti Thompsonin Voguen päätoimittajaan Edna Woolman Chaseen. Pian thaisilkistä tuli kysyttyä muotimaailmassa.

Thompson keräsi thaimaalaista perinnetaidetta ja oli ihastunut paikalliseen puuarkkitehtuuriin, jota tuolloin vielä pidettiin rahvaanomaisena. Thompson kokosi kotinsa useasta vanhasta keskithaimaalaisesta talosta, joiden osat hän siirsi pääkaupunkiin. Hänen kokoelmansa ovat nähtävillä hänen nimeään kantavassa kotimuseossa *Jim Thompson Housessa* Khlong Saen Saep -kanaalin varrella Bangkokissa. 

Jim Thompson katosi tuntemattomissa olosuhteissa pääsiäispäivänä 1967 Cameronin ylängöllä Pahangin osavaltiossa Malesiassa. Thompsonin 1948 perustama *Jim Thompson Thai Silk Company* -yhtiö toimii edelleen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Jim Thompsonin kotimuseon sivut
Brian Cox

**Brian Denis Cox** (s. 1. kesäkuuta 1946 Dundee, Skotlanti) on Bafta- ja Emmy-palkittu skotlantilainen näyttelijä.

Cox opiskeli London Academy of Music and Dramatic Art -draamakoulussa. Hänen ensimmäinen kosketuksensa televisiotyöhön oli avustajana *[[Saarroksissa]]*-televisiosarjassa vuonna 1967. Sen jälkeen hän nousi *[[The Year of the Sex Olympics]]* -sarjan pääesittäjien joukkoon. Vuonna 1978 hän esitti kuningas Henrik II:ta suositussa BBC Twon *[[The Devil's Crown]]* televisiodraamassa ja tämän jälkeen hänet nähtiin useissa televisiosarjoissa. Ensimmäisen elokuvaroolinsa Cox sai vuoden 1971 elokuvasta *[[Nikolai ja Aleksandra]]*, jossa hän esitti Lev Trotskia.

Vuosien kuluessa Cox on näytellyt lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten *[[Psykopaatin jäljillä]]*, *[[X-Men 2]]* ja *[[Troija (elokuva)|Troija]]*.

## Filmografia

## Aiheesta muualla
*
Brooke Abel

**Brooke Abel** (s. 15. helmikuuta 1988 Northridge, Kalifornia) on yhdysvaltalainen taitouimari, joka edusti Yhdysvaltoja Pekingin kesäolympialaisten taitouinnissa vuonna 2008.

Vuonna 2006 Abel oli ainoa taitouimari, joka edusti maataan sekä aikuisten että nuorten maajoukkueissa. Tuona vuonna hän voitti Yhdysvaltain nuorten mestaruuden sekä yksilöuinnissa, pariuinnissa että joukkuekilpailussa. Vuoden 2007 uinnin MM-kisoissa hän voitti Yhdysvaltain joukkueessa yhdistetyssä vapaaohjelmassa (combo) pronssia. Pekingin olympialaisissa Yhdysvaltain joukkue sijoittui viidenneksi.

## Saavutuksia

### Yhdysvaltain mestaruuskilpailut

#### Nuorten mestaruuskilpailut

### Aikuisten mestaruuskilpailut

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Brooke Abel Pekingin olympialaisten kotisivuilla
Kazimierz Paździor

**Kazimierz Sylwester Paździor** (4. maaliskuuta 1935 Radom – 24. kesäkuuta 2010 Wrocław) oli puolalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.

Paździor voitti Prahan EM-kilpailuissa 1957 kultaa kevyessä sarjassa (alle 60&nbsp;kg). Loppuottelussa hän voitti suomalaisen Olli Mäen. Roomassa 1960 hän voitti olympiakultaa. Välierässään hän joutui tiukoille brittiläisen Richard McTaggartin kanssa mutta sai pistevoiton. Loppuottelussa hän voitti italialaisen Sandro Lopopolon tuomariäänin 4–1.

## Lähteet
* 
* 
* 
* 

### Viitteet
Jerzy Kulej

**Jerzy Zdzisław Kulej** (19. lokakuuta 1940 Częstochowa – 13. heinäkuuta 2012 Varsova) oli puolalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja. Méxicon kesäolympialaisissa 1968 Kulej ja neuvostoliittolainen Boris Lagutin voittivat toiset olympiakultansa, ja ennen heitä tähän saavutukseen olivat yltäneet vain yhdysvaltalaiset Oliver Kirk ja Harry Mallin sekä kolme kultaa voittanut unkarilainen László Papp.

Kulej voitti Tokion kesäolympialaisissa 1964 kultaa 63,5 kilogramman sarjassa. Hän voitti loppuottelussa neuvostoliittolaisen Jevgeni Frolovin tuomariäänin 5–0. Méxicon kesäolympialaisissa 1968 hän voitti samassa painoluokassa toisen kultamitalinsa. Loppuottelussa hän voitti kuubalaisen Enrique Regüeiferosin hajaäänin 3–2.

Kulej voitti Euroopan-mestaruuden 63,5-kiloisten sarjassa Moskovassa 1963 voitettuaan Neuvostoliiton latvialaisen Aloizs Tumiņšin ja Itä-Berliinissä 1965 voitettuaan Tanskan Preben Rasmussenin. Hän saavutti EM-hopeaa neuvostoliittolaiselle Valeri Froloville hävinneenä Roomassa 1967.

Kulej toimi myöhemmin poliitikkona. Hän kuoli 13. heinäkuuta 2012 71 vuoden ikäisenä.

## Lähteet
* 
* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Sérgio Paulinho

**Sérgio Miguel Moreira Paulinho** (s. 26. maaliskuuta 1980 Oeiras, Portugali) on portugalilainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2002–2021.

Paulinho saavutti MM-pronssia alle 23-vuotiaiden aika-ajossa Zolderissa 2002. Ateenan olympialaisissa 2004 hän sai hopeaa maantieajossa hävittyään sekunnin irtiottokumppanilleen Paolo Bettinille. Espanjan ympäriajossa 2006 hän voitti Santillana del Mariin päättyneen kymmenennen etapin kahden sekunnin erolla Davide Rebelliniin. 

Ranskan ympäriajossa 2010 Paulinho voitti Gapiin päättyneen kymmenennen etapin kukistaen loppukirissä Vasil Kiryjenkan.

## Saavutuksia

Lähde: Cycling Archives
;2000
:GP R.L.V.T., etapin 4 voitto
;2002
:MM-kilpailut, pronssia alle 23-v. aika-ajossa
;2004
:Portugalin aika-ajomestaruus
:Portugalin ympäriajo, etappien 7 ja 10 (aika-ajo) voitto
:Ateenan olympialaiset, hopeaa maantieajossa
;2006
:Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 16., etapin 10 voitto
;2008
:Portugalin aika-ajomestaruus
;2010
:Ranskan ympäriajo, etapin 10. voitto

## Lähteet
Józef Grudzień

**Józef Grudzień** (1. huhtikuuta 1939 – 17. kesäkuuta 2017) oli puolalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.

Grudzień voitti Tokion 1964 olympialaisissa kultaa 60 kilogramman sarjassa. Hän voitti loppuottelussa neuvostoliittolaisen Velikton Barannikovin pisteillä. Méxicon 1968 olympialaisissa hän saavutti samassa painoluokassa hopeaa. Hän hävisi loppuottelussa yhdysvaltalaiselle Ronald W. Harrisille tuomariäänin 0–5.

Grudzień saavutti Itä-Berliinin EM-kilpailuissa 1965 hopeaa 60-kiloisten sarjassa Neuvostoliiton Barannikoville hävinneenä. Rooman EM-kilpailuissa 1967 hän voitti kultaa.

## Lähteet
* 
* 
* 
* 

### Viitteet
Red Bull Music Academy

**Red Bull Music Academy** (RBMA) on kansainvälinen yli genrerajojen ulottuva musiikkiakatemia, joka järjestetään vuosittain eri puolilla maailmaa sijaitsevissa kohteissa.

Akatemian tarkoituksena on tarjota lupaaville nuorehkoille musiikin tuottajille ja säveltäjille, DJ:lle, laulajille ja eri instrumenttien soittajille mahdollisuus oppia suoraan musiikkialan kokeneilta ammattilaisilta. RBMA-luennoitsijoina ja studiotiiminä ovat opastaneet muun muassa DJ Premier, M.I.A., Bob Moog, Questlove, Madlib, Leon Ware, Mizell Brothers, Georgia Anne Muldrow, Just Blaze, Black Milk, Legowelt, DJ Mehdi, Joe Bataan, Steve Spacek, Theo Parrish.

Edelliset Music Academy -tapahtumapaikat koostuvat seuraavista kaupungeista: Berliini (1998 ja 1999), Dublin (2000), New York / Lontoo (2001), São Paulo (2002), Kapkaupunki (2003), Rooma (2004), Seattle (2005), Melbourne (2006), Toronto (2007), Barcelona (2008) sekä Lontoo (2010).

## Hakeminen
RBMA:han valitaan vuosittain kansainvälisesti 60 "oppilasta", jotka lennätetään kyseisen vuoden tapahtumapaikalle kahdeksi viikoksi. Päivittäinen ohjelma sisältää luentoja, studiotyöskentelyä, live-keikkoja sekä klubi-iltoja. "Oppilaiden" valinta perustuu julkiseen hakuprosessiin, johon kuka tahansa voi osallistua.

## Lähteet
*myspace.com/rbmasuomi''
*redbullmusicacademy.com

## Aiheesta muualla
*Lisätietoa hakuprosessista redbullmusicacademy.com
*Aikaisemmin RBMA:ssa vierailleista suomalaista myspace.com/rbmasuomi.
Leena Pakkanen

**Leena Pakkanen** (s. 1948) on entinen Yleisradion toimittaja, juontaja ja toimituspäällikkö. Pakkanen on pitkän linjan radiotoimittaja, mutta 1990- ja 2000-luvulla hänet tunnettiin etenkin television aamuohjelmista. Koulutukseltaan hän on taloustieteen kandidaatti Tampereen yliopistosta.

Pakkanen on tehnyt suurimman osan urastaan Ylessä, mutta hänet tunnetaan myös MTV3:n *[[Uutisaamu|Huomenta Suomen]]* ensimmäisenä juontajana Arto Tuomisen kanssa. Radion puolella Pakkanen tuli tunnetuksi 1970-luvun *Naapurineljännes-* ja *[[Näin naapurissa]]* -ohjelmista, jotka käsittelivät Neuvostoliittoa. Myöhemmin hän toimi muun muassa radion ohjelmapäällikkönä ja Radiomafian ohjelmajohtajana, Ylen *[[Ylen aamu|Ykkösen aamu-tv:n]]* juontajana, tuottajana ja toimituspäällikkönä sekä tammikuussa 2003 alkaneen Yle Radio 1:n *[[Ykkösaamu]]n* juontajana ja ensimmäisenä tuottajana.

Pakkanen sai Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon vuonna 2004. ”Sananvapaus ja demokratia perustuvat journalismiin, joka ei kumartele eikä pelkää. Pakkasen tinkimättömät haastattelut ja laaja-alainen osaaminen luotaavat päivän tärkeitä keskustelunaiheita”, lautakunta perusteli valintaa. 

Tasavallan presidentti on myöntänyt Pakkaselle kunniamerkin, Suomen Leijonan ansioristin.

Leena Pakkanen jäi Ylestä eläkkeelle keväällä 2010. Hän on toiminut esiintymiskouluttajana omassa yrityksessään vuodesta 2010.

## Lähteet
Artur Olech

**Artur Olech** (22. kesäkuuta 1940 Lviv − 12. elokuuta 2010 Wrocław) on entinen puolalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.

Olech saavutti Tokion 1964 olympialaisissa hopeaa 51 kilogramman sarjassa. Hän hävisi loppuottelussa italialaiselle Fernando Atzoriille tuomariäänin 1–4. Méxicon 1968 olympialaisissa hän saavutti samassa painoluokassa toistamiseen hopeaa. Hän hävisi loppuottelussa meksikolaiselle Ricardo Delgadolle tuomariäänin 0–5.

Olech saavutti Bukarestin EM-kilpailuissa 1969 pronssia 51-kiloisten sarjassa.

## Lähteet
* 
* 
* 
* 

### Viitteet
Alpo Sarava

**Alpo Alvar Sarava** (16. marraskuuta 1920 Rauma – 28. helmikuuta 1984) oli suomalainen taidemaalari ja Rauman taidemuseon intendentti.

Saravan vanhemmat olivat kauppias Juho Salava ja Anni Kivivuori. Hän toimi prokuristina 1945–1951 ja toimitusjohtajana 1952–1958. Sarava opiskeli Pariisissa Académie de la Grande Chaumièressa 1959 ja oli sitten oppikoulun opettajana 1962–1970. Vuonna 1969 Sarava teki aloitteen Rauman Taidemuseon perustamisesta, ja hän toimi museon ensimmäisenä intendenttinä 1969–1981.

Alpo Sarava oli naimisissa taidemaalari Eeva Saravan o.s. Nummela kanssa.

## Teoksia
* *Raakapuut*, Rauman kirjastotalo 1961
* *Koristemaalaus*, Rauman kirjastotalo 1962
* *Punainen sommitelma*, Porin kauppaoppilaitos 1964
* *Talvi*, Porin raatihuone 1964
* *Oppipojasta mestariksi*, seinämaalaus Rauman ammattikoulussa 1965
* *Raumanmeri*, seinämaalaus hotelli Raumanlinnassa 1979
* *Rauma kiikarissa*, 3-osainen maalaus Rauman kaupungintalossa 1980
* *Virsi 560*, alttarimaalaus Lehtoniemessä Laitilassa 1981

## Lähteet
* Suomen kuvataiteilijat -verkkomatrikkeli
* Suomen kuvataiteilijat -verkkomatrikkeli (Arkistoitu versio)
John Cassaday

**John Cassaday** (14. joulukuuta 1971 Fort Worth, Yhdysvallat – 9. syyskuuta 2024 Manhattan) oli yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija ja kirjoittaja, joka työsti muun muassa *Astonishing X-Men* -sarjakuvasarjaa. Hänet tunnetaan erityisesti töissään käyttämästään täsmällisyydestä ja realismista. Cassaday oli itseoppinut kuvittaja ja opiskeli elokuvien tekoa sekä ohjasi televisiouutisia ennen muuttoaan Teksasista. Hän kertoi töihinsä vaikuttaneen muun muassa N.C. Wyeth ja musiikki.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*John Cassadayn viralliset sivut
Chris Claremont

**Chris Claremont** (s. 30. marraskuuta 1950 Lontoo, Englanti) on palkittu yhdysvaltalainen sarjakuvien kirjoittaja ja kirjailija, joka tunnetaan erityisesti 17 vuotta kestäneestä urastaan *Uncanny X-Men* -sarjakuvasarjan parissa. Hän oli mukana luomassa lukuisia tärkeitä Ryhmä-X:n hahmoja ja kirjoitti useita klassisia tarinoita, kuten *Pimeän Feeniksin taru* ja *Menneen tulevaisuuden päivät*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Chris Claremontin viralliset sivut
Jaakko Merenoja

**Jaakko Jaakonpoika Merenoja** (6. toukokuuta 1825 Kalajoki – 6. kesäkuuta 1912 Kalajoki) oli suomalainen Kalajoella asunut maanviljelijä, valtiopäivämies ja messinkivaluri.

Merenojan vanhemmat olivat renki Jaakko Joonaanpoika Merenoja (sukunimi alun perin Torvi) ja Anna Ollintytär Ventelä, o.s. Ojala. Merenoja oli oppipoikana kalajokisen Olli Helanderin messinkivalimossa ja meni naimisiin tämän tyttären Lusiinan kanssa. Merenoja viljeli Kalajoen suurimpiin kuuluvaa taloa ja otti ensimmäisenä pitäjässä käyttöön niitto- ja haravakoneen sekä rullaäkeen. Hän toimi myös laivanvarustajana ja omisti 1860-luvulla yhdessä toisen kalajokisen talonpojan Juho Pahikaisen kanssa *Liukas*-nimisen purjelaivan, jolla kuljetettiin viljaa, tervaa, potaskaa ym. Ruotsiin ja Venäjälle. Myöhemmin Merenoja oli vielä osakkaana 1885 uponneessa Kalaja-laivassa. Merenoja toimi lisäksi messinginvalajana ja valmisti kynttilänjalkoja, kattokruunuja ja aisakelloja.

Merenoja oli Salon eli Saloisten tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1872. Hän teki valtiopäivillä aloitteita muun muassa rautatien rakentamiseksi Ouluun, oluen valmistuksen ja myynnin saattamiseksi kunnan luvasta riippuvaksi sekä mustalaisten ja laukkuryssien kiertelyn estämiseksi.  Vuonna 1881 Merenoja esitti kauppalan perustamisesta Kalajoen suulle. Merenojan kirjoittamia maanviljelysaiheisia lehtiartikkeleita ilmestyi muun muassa oululaisessa *[[Kaiku (lehti)|Kaiku]]*-lehdessä.

## Lähteet
* Olavi Eilo: Jaakko Merenojan elämäkerta, KirjastoVirma 2007 
* Erkki Ahon Merkkihenkilöitä-blogi 30.11.2008: Jaakko Merenoja – valtiopäivämies

### Viitteet
Tienumerointi Ahvenanmaalla

Suomen itsehallinnollisella Ahvenanmaan maakunnalla on myös oma päätieverkkonsa, jossa tiet on numeroitu osin päällekkäin Manner-Suomen kanssa. Ahvenanmaalla päätiestö on maakuntahallituksen vastuulla.

Tienumerointi koskee ainoastaan Ahvenanmaan pääsaarta ja siihen siltayhteydessä olevia saaria, joten ulkosaarilla olevia teitä ei numeroida näkyviin.

## Päätiet
Ahvenanmaan tieverkon rungon muodostavat päätiet (), jotka on numeroitu numeroin 1–4. Nämä tiet on monessa suhteessa rinnastettavissa Suomen valtateihin: ne merkitään samalla tavalla valkoisella numerolla punaiselle pohjalle, ja ne lähtevät säteittäin Maarianhaminasta (päätie 4 tosin vasta Godbystä).

* Maarianhamina – Eckerö
* Maarianhamina – Prästö
* Maarianhamina – Långnäs
* Godby – Geta

## Muut tiet
Päätieverkostoa täydentävät myös Suomen maanteihin rinnastettavissa olevat tiet 10, 20, 30, 40 ja 50. Ne merkitään samalla tavalla kuin Manner-Suomen nykyiset yhdystiet eli valkoisella numerolla siniselle pohjalle.

*  Maarianhamina (Västra Utfarten)
*  Maarianhamina (Österleden)
*  Maarianhamina – Järsö (Västra Ytternäsvägen)
*  Jomala – Hammarland (Emkarbyvägen)
*  Saltvik (Kvarnbovägen + Saltviksvägen)

## Merkitsemättömät tiet
Loput yleiset tiet on numeroitu kolminumeroisin luvuin. Niitä ei merkitä tien varsille. 

### Numerointi

## Aiheesta muualla
*
Józef Grzesiak

**Józef Grzesiak** (18. helmikuuta 1941 Popów – 30. toukokuuta 2020) oli puolalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.

Grzesiak saavutti Tokion 1964 olympialaisissa pronssia kevyessä keskisarjassa eli alle 71-kiloisissa. Hän kuoli 79-vuotiaana 30. toukokuuta 2020.

## Lähteet
* 
* Profiili  Puolan Olympiakomitea 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Einar Pontán

**Jonas Frans Einar Pontán** (s. 11. tammikuuta 1884 Helsinki – 23. helmikuuta 1960 Helsinki) oli suomenruotsalainen pedagogi, klassisten kielten opettaja ja ruotsalaisuusaatteen kannattaja. 

Suomen itsenäistymisen aikoina 1917–1918 Pontán toimi *Östsvensk Tidskriftin* piirissä, johon kuulivat myös muiden muassa Hugo Ekhammar, Arvid Mörne, Bertel Appelberg ja Gabriel Nikander. Lehti edusti niin kutsuttua itäruotsalaista aatetta, jonka tavoitteena oli Suomen ruotsinkielisten seutujen pitäminen yksikielisinä. 

Pontán toimi opettajana Helsingin kouluissa, eritoten Svenska normallyceumissa, jossa hän opetti latinaa ja kreikkaa 1914–1951. Hän kuului Svenska folkskolans vännerin toimikuntaan, ja oli järjestön sihteeri 1919–1925 ja puheenjohtaja 1945–1958.

Pontán oli vuonna 1918 Suomenlinnan vankileirin II piirin johtajana.

Pontán oli monitaitoinen suomenruotsalainen kulttuurihenkilö, ja laati historiikin *Svenska folkskolans vänners 75-års historik* (1957) ja bibliografian *Svenska folkskolans vänners publikationer 1882–1957* (1959). Hänen vuonna 1938 esittämänsä idea antoi alkusysäyksen Suomen Rooman-instituutin perustamiselle ja hän toimi instituutin säätiön johtokunnassa 1938–1960.

## Lähteet
Mangan mestarit

**Mangan mestarit** on BTJ-kustannuksen vuonna 2007 julkaisema hakuteos, jossa esitellään tekijöiden mukaan tärkeimmät ja parhaat mangan piirtäjät eli mangakat eri vuosikymmeniltä. Teoksen kirjoittajat Jari Lehtinen, Janne Kemppi ja Outi Vanamo ovat suomalaisia manga-asiantuntijoita. 

## Esitellyt tekijät

* Osamu Tezuka
* Shigeru Mizuki
* Yoshihiro Tatsumi
* Takao Saito
* Yoshiharu Tsuge
* Leiji Matsumoto
* Hayao Miyazaki
* Riyoko Ikeda
* Jiro Taniguchi
* Moto Hagio
* Mitsuru Adachi
* Suehiro Maruo
* Naoki Urasawa
* Masamune Shirow
* Kia Asamiya
* Hitoshi Ashinano
* Gōshō Aoyama
* Erica Sakurazawa
* Ai Yazawa
* Takehiko Inoue
* Nekojiru
* Junko Mizuno
* CLAMP
* Kondom

## Lähteet

* 

## Aiheesta muualla
* Jukka Laine: Mangan mestarit esittelyssä . Kvaak.fi 25.9.2007.
* Reima Mäkinen: Mangan mestarit . Anime-lehti .
* Janne Suominen: Mangan mestarit haltuun. Lumo 4.10.2007.
Marian Kasprzyk

**Marian Krzysztof Kasprzyk** (22. syyskuuta 1939 Kołomań – 2. helmikuuta 2026 Bielsko-Biała) oli puolalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.

Kasprzyk saavutti Rooman 1960 olympialaisissa pronssia 63,5 kilogramman sarjassa. Hän voitti Tokion 1964 olympialaisissa kultaa 67 kilogramman sarjassa. Hän voitti loppuottelussa Neuvostoliittoa edustaneen liettualaisen Ričardas Tamulisin tuomariäänin 4–1. Hän oli mukana vielä Méxicon 1968 olympialaisissa mutta ei enää menestynyt.

Kasprzyk saavutti Belgradin EM-kilpailuissa 1961 pronssia 63,5-kiloisten sarjassa.

## Lähteet
* 
* 
* 
* 

### Viitteet
Toimi Kiviharju

**Toimi Viljo Kiviharju** (2. huhtikuuta 1912 Miehikkälä – 29. lokakuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko.

Kiviharjun vanhemmat olivat puutarhasuunnittelija Antton Kiviharju ja Anna o.s. Heikkilä. Hän kävi Taideteollisen keskuskoulun iltakurssin 1934 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1935–1936. Kiviharjun töitä oli esillä lukuisissa koti- ja ulkomaisissa näyttelyissä.

Kiviharju kuului Suomen Taiteilijaseuran hallitukseen, Taidehallin isännistoon, Suomen Taidegraafikot ry:n johtokuntaan, Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton hallitukseen, Työväen Sivistysliiton taidetoimikuntaan ja Kansalaisten taiteenedistämisyhdistyksen kuvataidelautakuntaan.

Kiviharju esiintyi myös sivuosissa monissa kotimaisissa elokuvissa 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa.

## Teoksia
* *Tungosta*, puupiirros 1946
* *Kesä Gumbossa*, värillinen puupiirros 1961
* *Tippukiveä*, puupiirros 1964 
* *Irtaantuminen*, värillinen puupiirros 1966

## Palkinnot
* I palkinto Suomen suurkisojen graafisessa kilpailussa 1966

## Lähteet
* Suomen kuvataiteilijat-verkkomatrikkeli
### Viitteet
Jewel

**Jewel** voi tarkoittaa seuraavia:
* Jewel (laulaja), (s. Jewel Kilcher), yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä
* Jewel De’Nyle, yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
* Jewel Staite, kanadalainen näyttelijä
Boris Lagutin

**Boris Nikolajevitš Lagutin** (, 24. kesäkuuta 1938 Moskova – 4. syyskuuta 2022) oli neuvostoliittolainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja. Méxicon 1968 olympialaisissa Lagutin ja puolalainen Jerzy Kulej voittivat toisen olympiakultansa, ja ennen heitä tähän saavutukseen olivat nyrkkeilijöistä yltäneet vain yhdysvaltalaiset Oliver Kirk ja Harry Mallin sekä kolme kultaa voittanut unkarilainen László Papp. Ennen Lagutinia ainoat kolme olympiamitalia saavuttaneet nyrkkeilijät olivat Papp ja puolalainen Zbigniew Pietrzykowski.

Lagutin saavutti Rooman 1960 olympialaisissa pronssia kevyessä keskisarjassa eli alle 71-kiloisissa hävitessään pistein välierässä Yhdysvaltain Wilbert McClurelle. Hän voitti Tokion 1964 olympialaisissa kultaa 71 kilogramman sarjassa. Hän voitti loppuottelussa ranskalaisen Joseph Gonzalesin tuomariäänin 4–1. Hän hallitsi ottelua kaksi erää, mutta sai kolmannessa erässä haavan silmäkulmaansa ja varoituksen Gonzalesin työntämisestä. 

Boris Lagutin piti kolmen vuoden tauon aktiivisista kilpailuista. Hän palasi kehään 
Méxicon 1968 olympialaisia edeltäävänä vuonna. Siihen aikaan sarjaa alle 71 kg Neuvostoliitossa hallitsi Viktor Agejev, joka joutui luovuttamaan sarjan ykkösaseman Neuvostoliitossa jälleen Lagutinille. Lagutin voitti toisen kultamitalinsa Mexicon kehässä. Loppuottelussa hän voitti kuubalaisen Rolando Garbeyn tuomariäänin 5–0. Ottelu oli rumaotteinen, ja kun tuomarikaan ei puuttunut nyrkkeilijöiden otteisiin, yleisö buuasi ja heitteli kehään kolikoita ja palavia sanomalehtiä.

Lagutin voitti Euroopan-mestaruuden 71-kiloisten sarjassa Belgradissa 1961 ja Moskovassa 1963. Vuoden 1961 EM-kisoissa Lagutin voitti Jugoslavian Milovan Tomicin, Skotlannin Robert Keddien ja Länsi-Saksan Erich Schichtan ennen loppuottelua, jossa hän voitti Itä-Saksan Hans-Dieter Neidelin. Vuoden 1963 EM-kisoissa vastustajia ennen loppuottelua olivat Puolan Andrzej Siodła, Länsi-Saksan Günther Koch ja Romanian Virgil Badea. Loppuottelussa Lagutin otti voiton keskeytyksellä 3. erässä Skotlannin Andrew Wyperistä., Hän kävi urallaan 250 ottelua ja voitti niistä 237.

## Lähteet
* 
* 
* 
* 
* 

### Viitteet
Prodin komissio

**Prodin komissio** oli kymmenes Euroopan komissio, joka aloitti toimikautensa syyskuussa 1999. Komission puheenjohtajana toimi Italian entinen pääministeri Romano Prodi. 
Prodin komissiota edelsi Jacques Santerin komissio, joka joutui eroamaan 15. maaliskuuta 1999 komission toimintaan liittyvien väärinkäytösepäilyjen takia. Santerin komissioon liittynyt skandaali vahingoitti merkittävästi Euroopan komission mainetta. Tapaus varjosti myös Prodin komission alkukautta. Santerin skandaalikomissiota seurasi Manuel Marínin väliaikainen komissio, joka toimi Prodin hallintokauden aloituspäivään saakka. 

Alkujaan kommissio koostui kahdestakymmenestä komissaarista. Euroopan unionin laajentumisen jälkeen vuonna 2004 komissaarien määrä nousi kahteenkymmeneenviiteen. Prodin komissio oli viimeinen komissio, jossa suurille jäsenmaille (Italia, Ranska, Saksa, Espanja ja Iso-Britannia) oli myönnetty kaksi komissaarinsalkkua. 

Prodin johtaman komission toiminta hyötyi Amsterdamin sopimuksesta, joka laajensi komission toimivaltaa. Median parissa Romano Prodia nimitettiin "Euroopan ensimmäiseksi pääministeriksi".

Prodin kaudella Euroopassa otettiin käyttöön yhteisvaluutta euro. Euro toimi
tilivaluuttana 1. tammikuuta 1999 alkaen ja käteisvaluuttana kahdessatoista EU-maassa 1. tammikuuta 2002 lähtien. Euron käyttöönottoa seurasi kolmen vuoden siirtymäaika.
Prodin toimikaudella allekirjoitettiin myös Nizzan sopimus, jonka pääasiallisena tarkoituksena oli uudistaa toimielinten rakennetta kestämään Euroopan unionin laajentuminen. Nizzan sopimus astui voimaan 1. helmikuuta 2003.

Merkittävistä uudistuksista huolimatta Prodin hallintokautta on kritisoitu mitäänsanomattomaksi ja sen on usein katsottu epäonnistuneen suurissa linjauksissaan.

Prodin komission virkakauden oli määrä loppua 31. lokakuuta 2004, mutta Euroopan parlamentin vastustaessa José Manuel Barroson ensimmäisen komission kokoonpanoa Prodin komissio jatkoi toimintaansa 21. marraskuuta saakka. Euroopan parlamentti hyväksyi Barroson uuden ehdotuksen Euroopan komissioksi 18. marraskuuta ja Barroson komissio aloitti 22. marraskuuta 2004.

Euroopan komission puheenjohtajuuden jälkeen Romano Prodi toimi uudelleen Italian pääministerinä vuosina 2006–2008.

## Lähteet
Nuuk-stadion

**Nuuk-stadion** on monitoimistadion Nuukin kaupungissa Grönlannissa. Aiempi sorapäällyste korvattiin vuonna 2016 tekonurmella . Areenan kapasiteetti on 2&nbsp;000 henkeä.

Nuuk-stadion on Grönlannin jalkapallomaajoukkueen kotikenttä. Lisäksi jalkapalloseurat IL Nuuk ja B-67 pelaavat kotiottelunsa stadionilla.

Stadion toimii myös konserttiareenana. Nimekkäin esiintyjä stadionilla on ollut skotlantilainen rock-yhtye Nazareth.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Stadionista worldstadiums.com:issa
Zmago Sagadin

**Zmagoslav "Zmago" Sagadin** (s. 1. marraskuuta 1952, Celje) on slovenialainen koripallovalmentaja. Hän on aloitti valmentamisen jo vuonna 1974 ja toimii nykyisin KK Zadarin päävalmentajana. Sagadin on voittanut urallaan kerran Saporta Cupin sekä Adrianmeren liigan.

## Aiheesta muualla
*Euroliiga
Eddie Rabbitt

**Edward Thomas ”Eddie” Rabbitt** (27. marraskuuta 1941 – 7. toukokuuta 1998) oli yhdysvaltalainen countrymuusikko, joka niitti mainetta 1970- ja 1980-luvuilla. Hänen suosituimpia kappaleitaan olivat ”Drivin’ My Life Away” ja ”I Love a Rainy Night”, joka saavutti Billboard Hot 100 -singlelistan kärkipään.

Rabbitt syntyi New Jerseyssä, mutta hän muutti lapsuutensa jälkeen Nashvilleen, missä hän aloitti musiikkiuransa 1960-luvulla. Myöhemmin 1970-luvulla Rabbitt auttoi crossover-musiikin syntymistä hiteissään, kuten ”Suspicions” ja ”Every Which Way but Loose”. Hänen duetoissaan ”Friends and Lovers” ja ”You and I” oli mukana laulamassa Juice Newton ja Crystal Gayle.

Rabbitt jätti uransa hetkeksi, kun hän sai pojan vuonna 1985. Vuosikymmenen lopulla hän palasi takaisin musiikin pariin, kunnes hänen todettiin sairastavan keuhkosyöpää vuonna 1997. Rabbitt ei kuitenkaan lopettanut uraansa ennen kuin hän kuoli sairauteensa vuonna 1998.
Taidekeskus Salmela

**Taidekeskus Salmela** on taidegalleria ja kesäajan kulttuuritapahtuma Mäntyharjun kirkonkylässä. Se kuuluu Finland Festivalsin jäsentapahtumiin. Salmelan toimintaan kuuluvat kuvataidenäyttelyt, konsertit, laulu- ja kuvataidekilpailut, luennot ja runotapahtumat. Se järjestää muun muassa Nuorten taiteilijoiden kuvataidekilpailua ja Merikanto-laulukilpailua.Taidekeskus Salmela on perustettu vuonna 1990. Kuvataiteen näyttelytilana toimii 1850-luvulla rakennettu kirvesmiesempire-tyylinen rakennus Salmela, joka on ollut Savon suurin ja merkittävin kirkkokansan kokoontumispaikka. Kesällä 2005 näyttelytilat laajenivat kulttuurihistoriallisesti arvokkaalle Domanderin alueelle, kun miljööseen kuuluvat Mäntyharjun vanha postitalo ja apteekki avattiin kunnostettuina näyttelytoiminnalle. 2006 näyttelytilat laajennettiin käsittämään vanha palvelijan asunto sekä piha-aitat ja kesäksi 2007 kunnostettiin navetta-rakennuksesta näyttelykäyttöön kaksi näyttelytilaa.

Taidekeskus Salmelan Maisemapuisto avattiin vuonna 2002. Maisemapuistoon kuuluvat veistospuisto, huvimajat sekä kulttuuriravintola. Kesäksi 2003 puistoon toteutettiin lampi, jonka rantaan nousivat Carl Ludvig Engelin ja Aino Marsion suunnittelemat huvimajat. Vuonna 2004 esiteltiin Wivi Lönnin suunnittelema kulttuurihistoriallinen huvimaja. Maisemapuistossa sijaitsee myös Salmelan järjestämän Huvimajakilpailun suunnitelmien mukaan rakennettu huvimaja Huviksesi. Salmelan veistospuistoon valmistui vuonna 2008 Theodor Höijerin (1843–1910) suunnittelemien vanhojen ikkunoiden inspiroima Huvimaja Höijer.

Vuonna 2009 Salmelan piha-alueella avattiin vuosittain uudistuva veistospuisto, jossa oli esillä ensimmäisenä kesänä teoksia Ukri Merikannolta, Eero Hiiroselta ja Lars-Gunnar Nordströmiltä.

Kulttuuriravintola Kesäheinä toimii kuvataiteen näyttelytilana ja ruokakulttuurin edistäjänä. Vuonna 2014 ravintola Kesäheinän yhteyteen valmistui arkkitehti Riitta Vesalan suunnittelema Puistonäyttämö. Vuoteen 2023 mennessä Salmelassa oli käynyt yli 800 000 vierasta.

## Lähteet
Stanislav Stepaškin

**Stanislav Ivanovitš Stepaškin** (, 1. syyskuuta 1940 Moskova, Venäjän SFNT – 4. syyskuuta 2013 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen nyrkkeilijä, olympiavoittaja ja Euroopan mestari.

Stepaškin voitti Tokion kesäolympialaisissa 1964 kultaa 57 kilogramman sarjassa. Hän voitti loppuottelussa filippiiniläisen Anthony Villanuevan tuomariäänin 3–2. Turnauksen neljä aiempaa otteluaan hän voitti joko tyrmäyksellä tai teknisellä tyrmäyksellä.

Stepaškin voitti Euroopan-mestaruuden 57-kiloisten sarjassa Moskovassa 1963 ja Itä-Berliinissä 1965.

Nyrkkeilijänuransa jälkeen Stepaškin valmensi Algerian, Neuvostoliiton, Kamerunin ja Seychellien maajoukkueita. Hän kuoli Moskovassa sairastettuaan pitkään 73-vuotiaana 4. syyskuuta 2013.

## Lähteet
* 
* 
* 
* 

### Viitteet
Salmela (Artjärvi)

**Salmela** on nykyisin Orimattilaan kuuluvan Artjärven pitäjän kuntakeskuksena toimineen Artjärven kirkonkylä -nimisen tilastollisen taajaman läntinen osa.

Salmelaan olivat keskittyneet palvelut, kuten kunnanvirastot, kirjasto, apteekki, terveyskeskusvastaanotto, puolet bensiiniasemista ja kaupoista sekä posti ja matkahuolto. Ravintolapalveluita Salmelassa edusti pizzeria. Kuntien yhdistymisen jälkeen siellä on Osuuskauppa Hämeenmaan ABC-tankkauspaikka ja Sale. Postin SmartPost-pakettipalvelu on entisen Artjärven Säästöpankin aikaisemman kiinteistön alakerrassa itäpuolella, jossa toimii Salmelantien varrella länsipuolella lounasravintola Bomonti.

Artjärven kunnan ja Orimattilan kaupungin yhdistyttyä Salmelasta suljettiin kunnantalo, koska hallinto hoidetaan Orimattilan keskustaajamasta kaupungintalolta, ja Artjärven kirjasto, jonka palveluita on korvattu Orimattilan kaupunginkirjaston kirjastoautolla.

Salmelassa on Osuuskauppa Hämeenmaan Sale -elintarvikemyymälä ja ABC-liikenneasema liikennepolttonesteiden tankkausta varten sekä Artjärven VPK, joka on Päijät-Hämeen hyvinvointialueen pelastustoimen sopimuspalokunta. Pizzerian pohjoispuolella on rakennus, jossa on aamiaismajoitus pizzeria-alan yrityksen toimintana.

Artjärven kirkonkylä sijaitsee Salmelasta itään päin. Siellä on Artjärven kirkko ja kaksi hautausmaata.

## Lähteet
Richard Robarts

**Richard Robarts** (s. 22. syyskuuta 1944 Bicknacre, Essex) on entinen brittiläinen F1-kuljettaja.

Robarts osallistui neljään F1-osakilpailuun kaudella 1974. Hän oli parhaimmillaan 15. Brasilian GP:ssä 1974. Robartsin paikan otti Brabhamilla Rikky von Opel. Robarts siirtyi Iso Marlboro -talliin, mutta sai tehdä tilaa Tom Belsølle. Robarts kilpaili Formula 2 -luokassa ennen siirtymistään muihin autourheilusarjoihin.

## Lähteet
Jerry O’Connell

**Michael Jeremiah ”Jerry” O’Connell** (s. 17. helmikuuta 1974 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka tunnetuin rooli oli televisiosarjassa *[[Sliders]]*. Lisäksi hän on näytellyt elokuvissa *[[Stand by Me – viimeinen kesä]]*, *[[Kangaroo Jack]]*, "Tomcats",  *Obsessed* sekä toisessa televisiosarjassa *[[Yli synkän virran]]*. O’Connell on tehnyt myös äänirooleja animaatioihin ja toimi muun muassa kahden jakson verran Nightwingin äänenä Batmanin animaatiosarjassa, sekä yhden jakson verran Kapteeni Marvelin äänenä *[[Justice League Unlimited]]issa*.

O’Connell on naimisissa näyttelijätär Rebecca Romijnin kanssa.
Ratsafari

__NOTOC__
**Ratsafari** on Mustaschin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 17. marraskuuta 2003.

Albumi ylsi Ruotsissa Sverigetopplistanin sijalle 20, ja pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Ralf Gyllenhammar – laulu, kitarat
* Hannes Hansson – kitara
* Mats Johansson – basso
* Mats Hansson – rummut ja lyömäsoittimet

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Valeri Sokolov

**Valerian (Valeri) Sergejevitš Sokolov** (, s. 30. elokuuta 1946) on entinen neuvostoliittolainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.

Sokolov voitti Méxicon 1968 olympialaisissa kultaa alle 54 kilogramman sarjassa. Hän pääsi suoraan toiselle kierrokselle ja voitti ecuadorilaisen R. Anchundian tuomaripistein 3–2, brittiläisen M. Carterin kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä, kenialaisen Samuel Mbuguan pistein 5–0, japanilaisen Eiji Moriokan pistein 5–0 sekä loppuottelussa ugandalaisen Eridadi Mukwangan kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä.

## Lähteet

* 
* 
* 
* 

### Viitteet
Helge Dahlman

**Helge William Dahlman** (20. huhtikuuta 1924 Helsinki – 19. helmikuuta 1979) oli suomalainen taidemaalari.

Dahlmanin vanhemmat olivat taidetakoja, seppä Karl Ivar Dahlman ja Olga o.s. Stenberg. Dahlman osallistui jo 15-vuotiaana vapaaehtoisena talvisotaan ja 17-vuotiaana jatkosotaan. Jatkosodan alkuvaiheissa Dahlman haavoittui menettäen vasemman kätensä. Sodan aikana hän oli toipilaana Sveitsissä taidemesenaatti Hélène de Mandrot’n luona.

Dahlman kävi Suomen Taideakatemian koulun 1943–1945. Dahlman asui opettajavaimonsa kanssa ensin Kittilässä, sitten Uimaharjulla ja 1949–1955 Vihdissä Oravalan kartanossa. Dahlman itse piti Vihdin vuosiaan taiteellisesti kaikkein parhaimpina ja tuotteliaimpina. Lokakuun ryhmään jonkin aikaa kuulunut Dahlman aloitti 1940-luvulla ekspressionistisena maalarina mutta siirtyi sitten 1950-luvulla vähitellen pointillismin kautta lähemmäs realismia. 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa taiteilijat Helge Dahlman ja Pentti Melanen maalasivat lukuisia ikoneita valtion tuella eri puolelle Suomea rakennettuihin ortodoksisiin kirkkoihin ja rukoushuoneisiin. 

## Teoksia
* *[[Sota (maalaus)|Sota]]*.  1946–1948
* *Kevät*, seinämaalaus, Pohja-yhtymä, Helsinki
* Alttari-ikoni ja ikonostaasi, Jumalansynnyttäjän suojeluksen kirkko, Sotkamo 1961

## Palkinnot
* I palkinto dukaattikilpailussa 1947
* II palkinto valtion taidekilpailussa 1950
* I palkinto valtion taidekilpailussa 1957
* Pro Finlandia 1964
* Pyhän Karitsan ritarikunnan I luokan kunniamerkki 1960
* Valtion taiteilijaeläke 1971

## Lähteet
* Suomen kuvataiteilijat-verkkomatrikkeli
* Wenzelin Wanhat: Uteliaan etsijän maailmat.  Kaupunkiuutiset 11.3.2009
* Katariina Husso: Jälleenrakennuskauden ikonit 

## Aiheesta muualla
*
Valeri Popentšenko

**Valeri Vladimirovitš Popentšenko** (, 26. elokuuta 1937 Moskova – 15. helmikuuta 1975 Moskova) oli neuvostoliittolainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.

Popentšenko voitti Tokion 1964 olympialaisissa kultaa 75 kilogramman sarjassa. Hän voitti loppuottelussa saksalaisen Emil Schulzin kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä ajassa 2.05. Hänet valittiin kisojen parhaaksi nyrkkeilijäksi.

Popentšenko voitti Euroopan-mestaruuden 75-kiloisten sarjassa Moskovassa 1963 ja Itä-Berliinissä 1965.

## Lähteet
* 
* 
* 
* 

### Viitteet