open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Space Crusade

**Space Crusade** (joissain Euroopan maissa **StarQuest**) on yhdysvaltalaisen Milton Bradleyn julkaisema lautapeli, joka pohjaa britannialaisen Games Workshopin Warhammer 40,000 -maailmaan. Se julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1990. Space Crusade on samantapainen peli kuin MB:n ja Games Workshopin aikaisempi yhteistuotantopeli HeroQuest. Peli muistuttaa hieman Space Hulk -peliä, mutta on pelimekaniikaltaan paljon yksinkertaisempi ja tarkoitettu nuoremmille pelaajille. Pelistä julkaistiin myös suomenkielinen laitos.

Peli on tarkoitettu 2&ndash;4 pelaajalle. Yksi pelaajista edustaa kaaoksen voimia ja ohjaa pelialueella olevia hirviöitä. Muut edustavat avaruusmerijalkaväkeä (suomenkielisessä versiossa "universumisotureita"): punainen pelaaja edustaa Blood Angels -joukkoa, sininen Ultramarineja ja keltainen Imperial Fists -joukkoa; suomenkielisessä versiossa eri nimillä, "Blood Angels", "Sky Terminators" ja "Space Judges". Pelin tarkoituksena on, että avaruusmerijalkaväki suorittaa erilaisia tehtäviä avaruusalusten hylyissä, jotka ovat täynnä kaaoksen hirviöitä. Kaaospelaaja koettaa voittaa avaruusmerijalkaväen ja toimii pelinjohtajana. Pelaajan ohjaamat yksiköt voivat vuorollaan liikkua ja taistella.

Avaruusmerijalkaväen ryhmässä on komentaja, raskasta asetta kantava sotilas ja boltereita kantavia sotilaita. Pelaaja voi valita komentajan aseistuksen ja raskaan aseen. Ampumisen lisäksi kaikki yksiköt kykenevät myös lähitaisteluun. Pelaajalla on käytössään komento- ja varustekortteja, joita käytetään tarvittaessa, ja kaaospelaajalla on käytössään tapahtumakortteja, joita käytetään joka pelivuorolla.

Pelilauta, joka koostuu neljästä osasta, voidaan koota tehtävän mukaan eri tavoilla. Hahmot liikkuvat ruutu kerrallaan. Näkymättömissä olevat kaaospelaajan yksiköt kuvataan pahvineliöinä, ja näkyvissä ollessaan varsinaisella pelinappulalla.

Kaaoksen puolella taistelee monia hirviöitä, kuten örkkejä, gretchineitä ja genestealereitä. Kaaoksen avaruusmerijalkaväen lisäksi heillä on käytössään dreadnought (suomenkielisessä versiossa "Destructor"). Peliin on tullut monta lisäosaa kuten Eldar Attack ja Mission Dreadnought.

Pelistä on julkaistu myös videopeli *[[Space Crusade (videopeli)|Space Crusade]]* vuonna .
Repola (täsmennyssivu)

**Repola** voi tarkoittaa seuraavia:

## Paikkoja

### Karjalan tasavallassa Venäjällä
*Repola, kylä ja maalaiskunta
*Repolan piiri, entinen piiri

### Luovutetuilla alueilla Venäjällä
*Repola, Viipurin vanha suomalainen kaupunginosa
*Repola–Lyykylä, entinen kylä Viipurin maalaiskunnassa
*Repola–Tervajoki, entinen kylä Viipurin maalaiskunnassa

### Suomessa
* Repola, kylä Puumalassa
* Repola, kylä Nousiaisissa
** Repolan linnavuori, linnavuori Nousiaisissa

## Yrityksiä
*Repola Wood, vuosina 1924–1952 toiminut suomalainen metsäteollisuusyhtiö
*Rauma-Repola, vuosina 1952–1990 toiminut suomalainen metsä-, metalli- ja telakkateollisuuskonserni
*Repola, vuosina 1990–1995 toiminut suomalainen teollisuuskonserni

## Henkilöitä
* Anneli Repola (s. 1954), suomalainen pikaluistelija
Wild Mood Swings

**Wild Mood Swings** on The Curen kymmenes albumi vuodelta 1996. 

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# It Used to Be Me (Bonuskappale, bain Japanin painoksessa ja saatavilla The 13th-singlen b-puolena muualla maailmassa)

## Kokoonpano
* Robert Smith – kitara, laulu, basso
* Simon Gallup – basso
* Perry Bamonte – kitara, basso
* Roger O'Donnell – koskettimet
* Jason Cooper – rummut

## Arviot
* Allmusic: 
* Entertainment Weekly: B
* Rolling Stone: 

## Lähteet
Linkkipyydys

**Linkkipyydys** () on verkkosivustolla oleva sisältö tai toiminnallisuus, joka houkuttelee kävijöitä linkittämään siihen omilta sivustoiltaan. Linkkipyydyksiä yritetään usein luoda osana hakukoneoptimointia, koska sivustolle osoittavat linkit nostavat sen sivujen sijoituksia hakukoneiden hakutuloksissa. Linkkipyydys voi onnistuessaan olla tehokasta markkinointia, koska tieto siitä leviää "viraalisesti" eli ihmisten suositusten kautta.

Linkkipyydyksen toimiminen edellyttää yleensä sen markkinoimista sosiaalisen median palveluissa, jotta tieto pyydyksestä lähtisi leviämään. Jotkut pitävät tätä eettisesti kyseenalaisena, jos markkinoitava verkkosivu ei ole tarpeeksi laadukas tai sitä markkinoidaan liian aggressiivisesti yleisölle, joka ei ole siitä kiinnostunut. Kuitenkin korkealaatuista ja kohdennetusti markkinoitua linkkipyydystä pidetään yleensä eettisesti hyväksyttävänä hakukoneoptimoinnin muotona.
Seija Ridell

**Seija Ridell** (s. 1959) on suomalainen professori. Hän toimii tiedotusopin professorina Tampereen yliopistossa Informaatioteknologian ja viestinnän tiedekunnassa. Aiemmin Ridell oli Turun yliopistossa viestinnän professori huhtikuusta 2008 ja sitä ennen mediatutkimuksen professori vuodesta 2002. Hän oli myös Tampereen yliopiston tiedotusopin dosentti.

## Julkaisuja
* Miten uutinen "puhuttelee"? Uutisen ja yleisön suhteen tarkastelua diskursiiviselta kannalta (1990)
* Kaikki tiet vievät genreen. Tutkimusretkiä tiedotusopin ja kirjallisuustieteen rajamaastossa (1994)
* Tolkullistamisen politiikkaa. Televisiouutisten vastaanotto kriittisestä genrenäkökulmasta (1998)
* Kaksi katsetta journalismiin (2000)
* Mediaa käsittämässä (2006)
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seija Ridell Tampereen yliopiston henkilösivulla
*Seija Ridellin tutkimustuotanto
Arvo Ahola

**Arvo Ahola** (14. marraskuuta 1908 Sippola &ndash; 9. toukokuuta 1998 Turku) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari. Sotilasarvoltaan hän oli everstiluutnantti.

Ahola palveli lähes koko jatkosodan ajan eversti Adolf Ehrnroothin komentaman Jalkaväkirykmentti 7:n komppanianpäällikkönä sekä II pataljoonan komentajana. 9. kesäkuuta 1944 Ahola siirrettiin Erillinen Pataljoona 12:n komentajaksi, jossa tehtävässä hän palveli sodan loppuun asti. Majuri Ahola nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944 numerolla 164. Nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa Aholan lannistumaton hyökkäyshenki sekä kylmäverinen ja taitava johtaminen. Sotien jälkeen Ahola toimi muun muassa kuljetuspäällikkönä ja varatoimitusjohtajana. Ahola toimi myös Mannerheim-ristin ritarien säätiön hallituksen varajäsenenä vuosina 1959–69 ja jäsenenä 1969–81. 

Ahola on haudattu Turun hautausmaalle.

Ylennykset: Reservivänrikki 1.7.1932, vänrikki 16.5.1934, luutnantti 16.5.1936, kapteeni 20.9.1940, majuri 6.8.1942, everstiluutnantti 21.11.1958.

## Lähteet
* 
* http://www.mannerheim-ristinritarit.fi/ritarit?xmid=2
Harald Storbacka

**Harald Storbacka** (8. syyskuuta 1915 Ähtävä &ndash; 1. helmikuuta 1990 Ähtävä) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari. Sotilasarvoltaan hän oli vääpeli.

Storbacka palveli talvisodassa Jalkaväkirykmentti 9:ssä ryhmänjohtajana, osallistuen taisteluihin muun muassa Summassa. Jatkosodan aikana Storbacka palveli Jalkaväkirykmentti 61:n tykkikomppaniassa joukkueenjohtajana. Mannerheim-ristin ritariksi Storbacka nimitettiin 8. helmikuuta 1943 numerolla 109. Nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa Storbackan rohkeus ja taitavuus syöksyryhmän- ja lähitorjuntajohtajana. Sotien jälkeen Storbacka toimi konttoripäällikkönä. 

## Lähteet
* 

### Viitteet
Ranskan keskiylänkö

**Ranskan keskiylänkö** () on ylänköalue Etelä-Ranskan keskiosassa. Keskiylänkö on syntynyt vulkaanisen toiminnan tuloksena, ja siihen kuuluu useita sammuneita tulivuoria, jotka ovat jo kuluneet matalammiksi. Keskiylänköä erottaa Alpeista syvä ja laaja Rhône-joen laakso.

Ylängön korkeimmat huiput jäävät hiukan 1&nbsp;900 metrin alapuolelle. 

Keskiylängöllä on kaksi Ranskan suuraluetta kokonaan: Auvergne ja Limousin. Kolme aluetta ulottuu osittain keskiylängölle: Languedoc-Roussillon, Midi-Pyrénées ja Rhône-Alpes. Nämä jakaantuvat edelleen kahteentoista departementtiin. Suurimmat kaupungit ovat Clermont-Ferrand ja  Saint-Étienne. Yleiskuvaltaan ylänköalue on harvaan asuttua maaseutua. 

## Lähteet
Teemu Mäntysaari

**Teemu Mäntysaari** (s. 1987 Tampere) on suomalainen kitaristi. Mäntysaari on soittanut vuodesta 2005 lähtien metallimusiikkiyhtye Wintersunissa. Hän soitti kitaraa myös Imperanon-yhtyeessä, joka on sittemmin lopettanut toimintansa. Mäntysaari aloitti kitaransoiton 13-vuotiaana. Hän on tähän mennessä kirjoittanut monta julkaisematonta kappaletta Imperanonille ja osallistunut Wintersunin jo ilmestyneen *[[Time I]] -*albumin äänityksiin. Hän on myös yksi Smackbound-yhtyeen perustajajäsenistä. Syksyllä 2023 Mäntysaari soitti Megadethin kiertueella Kiko Loureiron tilalla. Marraskuussa 2023 Megadethin Dave Mustaine ilmoitti, että yhtye jatkaa Mäntysaaren kanssa.

Mäntysaari on myös opettaja. Hän on kotoisin Pälkäneeltä. 

## Diskografia
### Wintersun
* 
* 
* 
### Megadeth
* 

## Lähteet
Lehtitalo

**Lehtitalo** on yritys, joka julkaisee sanoma- ja aikakauslehtiä. Yksi lehtitalo voi julkaista useaa lehteä, ja monet lehtitalot ovat osa suurempaa viestintäyhtiötä. Esimerkkeinä suurista lehtitalojen viestintäyhtiöistä Suomessa ovat Sanoma Oy, Alma Media ja Aller.
Hermann Prey

**Hermann Prey** (11. heinäkuuta 1929, Berliini – 22. heinäkuuta 1998, Krailling) oli saksalainen baritoni.

Prey opiskeli Berliinissä ja teki oopperadebyyttinsä Wiesbadenissa vuonna 1952. Vuonna 1953 hän liittyi Hamburger Staatsoperiin, jossa lauloi vuoteen 1960 saakka. Hän alkoi myös vierailla muualla, muun muassa Salzburgin musiikkijuhlilla. 1960-luvulla Prey lauloi säännöllisesti Metropolitan-oopperassa ja teki debyyttinsä Bayreuthin musiikkijuhlilla vuonna 1965. 

Preyn kepeä baritoni soveltui erityisen hyvin Figaron osaan Mozartin oopperassa Figaron häät ja muihinkin italialaistyylisiin koomisiin oopperoihin. Hän oli lahjakas Schubertin ja myös muiden säveltäjien liedien tulkitsija. Hänen ohjelmistoonsa kuului myös konserttiesiintymisiä esimerkiksi Johann Sebastian Bachin  passioissa ja Brahmsin Ein deutsches Requiemissa sekä operetin esittäminen. Michael Endres toimi monia vuosia Preyn pianistina.

Preyn levytystuotanto käsittää suuren määrän teoksia liedeistä oopperaan ja oratorioon.

## Aiheesta muualla
*Fritz Wunderlich's Colleagues: Hermann Prey
*Prey - Stille meine Liebe: documentary DVD about Hermann Prey, his passion and his life
Pascual Pérez

**Pascual Nicolás Pérez** (4. toukokuuta 1926 Tupungato, Mendozan provinssi, Argentiina – 22. tammikuuta 1977 Buenos Aires, Argentiina) oli argentiinalainen nyrkkeilijä ja kärpässarjan maailmanmestari ja olympiavoittaja.

Pérezin läpimurto tapahtui Lontoon kesäolympialaisissa 1948, missä hän voitti kärpässarjan kultamitalin. Ammattilaisena hän otteli 92 kertaa, joista hän saavutti 84 voittoa, näistä 58 tyrmäyksellä. Tappioita hän kärsi vain seitsemän. Kärpässarjan maailmanmestaruuden hän sai 26. marraskuuta 1954 voittamalla japanilaisen Yoshio Shirain, jonka kanssa oli samana vuonna otellut ainoan tasapelinsä. Tittelin hän menetti Bangkokissa 16. huhtikuuta 1960 thaimaalaiselle Pone Kingpetchille. 

Pérez on haudattu Buenos Airesiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Richard Kipkemboi Mateelong

**Richard Kipkemboi Mateelong** (s. 14. lokakuuta 1983  Narok) on kenialainen estejuoksija. 

Mateelong voitti hopeaa 2004 Afrikan-mestaruuskilpailuissa 3&nbsp;000 metrin esteissä ajalla 8.26,34. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui  esteissä viidenneksi ajalla 8.14,22. Seuraavana vuonna hän oli  kymmenes ja 2006  toinen ajalla 8.08,62. Hän keskeytti Mombasan maastojuoksun MM-kisoissa 2007, mutta voitti myöhemmin samana vuonna esteiden MM-pronssia Osakan MM-kisoissa.  hän oli toinen. Estepronssia hän saavutti myös vuotta myöhemmin Pekingin olympialaisista. Samana vuonna hän voitti estejuoksun Afrikan-mestaruuden ja oli kolmas .

Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Mateelong juoksi toiseksi ennätysajallaan 8.00,89. Hän hävisi maanmiehelleen Ezekiel Kemboille 0,46 sekuntia.  hän oli kahdeksas. Hän sijoittui seitsemänneksi maastojuoksun MM-kilpailuissa 2010 ja kuului Kenian kultajoukkueeseen joukkuekilpailussa. Samana vuonna hän voitti estejuoksukilpailun Afrikan-mestaruuskilpailuissa, maanosien cupissa ja Delhin Kansainyhteisön kisoissa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 Mateelong sijoittui seitsemänneksi ajalla 8.19,31.

## Henkilökohtaiset ennätykset
* 1 500 metrin juoksu: 3.41,79 (2005)
* 3 000 metrin juoksu: 7.48,71 (2005)
* 5 000 metrin juoksu: 13.30,4 (2006)
* 10 000 metrin juoksu: 28.18,4 (2007)
* 3&nbsp;000 metrin estejuoksu: 7.56,81 (2012)

## Lähteet
*
### Viitteet
Marek Plawgo

**Marek Plawgo** (s. 25. helmikuuta 1981 Ruda Śląska, Puola) on puolalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin aitajuoksu.

Plawgo voitti 2000 Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa kultaa 400 metrin aidoissa ajalla 49,23. Seuraavana vuonna hän voitti matkan Puolan mestaruuden ja juoksi Euroopan cupissa toiseksi ajalla 48,98. Hän karsiutui saman vuoden Edmontonin MM-kisoissa välierissä, mutta sijoittui kauden lopussa Universiadeissa kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa Wienin sisäratojen EM-kisoissa 400 metrin sileällä ajalla 45,39, sekä pitkässä viestissä. Myöhemmin samana vuonna hän oli matkan kolmas Euroopan cupissa ja neljäs Münchenin EM-kisoissa. Vuonna 2003 hän voitti Euroopan sisäratojen cupin 400 metrin sileällä ja karsiutui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa matkan välierissä. Birminghamissa hän juoksi 4 × 400 metrin viestijuoksussa alun perin neljänneksi sijoittuneessa Puolan joukkueessa. Myöhemmin joukkue nousi kuitenkin Jerome Youngin ja Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen kolmanneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Puolan mestaruuden 400 metrin aidoissa.

Plawgo sijoittui Ateenan olympialaisissa 2004 400 metrin aitajuoksussa kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti Puolan mestaruuden ja sijoittui Euroopan cupissa toiseksi. Göteborgin EM-kisoissa 2006 hän voitti hopeaa ajalla 48,71 ja myöhemmin samana vuonna hän juoksi yleisurheilun maailmancupissa kolmanneksi. Osakan MM-kisoissa 2007 hän voitti MM-pronssia ajalla 48,12. Hän oli samoissa kisoissa mukana Puolan joukkueessa, joka voitti 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestijuoksussa MM-pronssia. Pekingin olympialaisissa 2008 hän juoksi kuudenneksi 400 metrin aitajuoksussa ja Puolan joukkueessa pitkässä viestissä seitsemänneksi.

## Ennätykset
* 100 metrin juoksu: 10,60 (2001)
* 200 metrin juoksu: 20,61 (2002)
* 300 metrin juoksu: 32,77 (2002)
* 400 metrin juoksu: 45,35 (2002)
* 600 metrin juoksu: 1.16,03 (2005)
* 400 metrin aitajuoksu: 48,12 (2007)

## Lähteet
Neturei Karta

**Neturei Karta** on palestiinalaisen rabbi Amram Blaun 1938 perustama haredijuutalainen liike, joka vastustaa sionismia ja Israelin valtiota pitäen niitä Tooran ja Talmudin vastaisina.

Liike kannattaa Israelin valtion rauhanomaista lakkauttamista ja maan luovuttamista palestiinalaisille itsenäisen Palestiinan valtion luomiseksi. Järjestön mukaan sionismi on militaristinen ja rasistinen ideologia, joka on juutalaisen lain vastainen.

Liikkeen nykyinen johtaja on rabbi Yisroel Dovid Weiss. 

## Teologinen perusta
Neturei Kartan mukaan juutalaiset eivät saa omatoimisesti perustaa juutalaisvaltiota eivätkä missään tapauksessa sortaa toista kansaa, vaan heidän on odotettava messiasta, joka perustaa juutalaisille valtion rauhanomaisesti sortamatta mitään toista kansaa. Järjestön mukaan juutalaisten on elettävä diasporassa, kunnes Messias tulee, seurauksena siitä, että juutalaiset hylkäsivät Jumalan lain.

Liikkeen mukaan Israel sortaa palestiinalaisten lisäksi myös juutalaisia. Se arvostelee sionismia ja Israelia juutalaisuuden maallistamisesta ja juutalaisten aiemmin hyvien suhteiden pilaamisesta arabeihin ja muslimeihin.

## Kritiikki
Sionistit pitävät ryhmää ääriliikkeenä, joka tukee antisemitismiä. Järjestö itse taas väittää puolustavansa juutalaista uskoa ja sionistien tukevan toiminnallaan antisemitismiä.

Järjestö on puolustanut monia sionistien vastustamia henkilöitä ja järjestöjä, kuten Mahmud Ahmadinejadia, Jasser Arafatia ja Louis Farrakhania. Se myös tuki Hizbollahia vuoden 2006 sodassa ja onnitteli Hamasia vaalivoitosta Palestiinalaishallinnon parlamenttivaaleissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Neturei Karta International 
* Jews Not Zionists  
* True Torah Jews Against Zionism
Martin Irungu Mathathi

**Martin Irungu Mathathi** (s. 25. joulukuuta 1985 Nyahururu, Kenia on kenialainen kestävyys- ja maastojuoksija.

Mathathi sijoittui Helsingin MM-kisoissa 2005 viidenneksi 10&nbsp;000 metrin juoksussa ajalla 27.12,51. Seuraavana vuonna hän voitti pronssia Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla. Osakan MM-kisoissa 2007 hän voitti MM-pronssia 10&nbsp;000 metrillä ajalla 27.12,17. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 10&nbsp;000 metrillä seitsemänneksi ajalla 27.08,25 ja Daegun MM-kisoissa 2011 viidenneksi ajalla 27.23,87.

## Henkilökohtaiset ennätykset
:Lähde: IAAF

* 1 500 metrin juoksu: 3.38,57 (2006)
* 5 000 metrin juoksu: 13.03,84 (2004)
* 10 000 metrin juoksu: 26.59,88 (2009)
* Maraton: 2.07.16 (2013)

## Lähteet
Neksus

**Neksuksella** tarkoitetaan kielitieteessä usein subjektin ja predikaatin muodostamaa liittoa lausessa. Tämän ytimen voidaan ajatella muodostavan lausuman pääajatuksen eikä sen sisältöä ole mahdollista muuttaa ilman, että koko ilmauksen merkitys muuttuu tai vaihtoehtoisesti katoaa kokonaan. Neksuksen tarkastelu nousee esille etenkin syntaktisessa analyysissa. 

## Katso myös
*Konstituenttianalyysi
Intianleipäpuu

**Intianleipäpuu** eli **jakkipuu** (*Artocarpus heterophyllus*) on mulperikasvien heimoon kuuluva puumainen kasvi, joka tuottaa **jakkihedelmäksi** kutsuttuja hedelmiä.

## Levinneisyys ja viljely
Intianleipäpuu on kotoisin Intiasta ja Malesiasta, mistä se on levinnyt Filippiineille, Sri Lankaan, Etelä-Kiinaan, Kaakkois-Aasiaan sekä trooppiseen Afrikkaan. Kasvi on edelleen hyvin tärkeä alueen omavaraisviljelijöille, jotka käyttävät sitä ruokana, rakennusaineena ja lääkkeenä.

Intianleipäpuu kasvaa lämpimässä ja kosteassa ilmastossa alle 1&nbsp;500 metrin korkeudessa, 16–22 celsiusasteen keskilämpötilasta ja 1&nbsp;500 millimetrin vuotuisesta sadannasta ylöspäin. Kasvi kärsii alle 5 celsiusasteen lämpötilassa ja kuivissa tuulissa.

## Puu
Intianleipäpuu kasvaa jopa 25 metrin korkuiseksi. Runko on suora ja oksia kasvaa matalalla. Kupolinmuotoinen latvusto on 3,5–7 metriä leveä. Harmaanruskean rungon halkaisija on 30–80 senttimetriä, ja siitä kasvaa pieniä karvoja. Juuri tunkeutuu syvälle.

Lehdet ovat 4–25 senttimetrin pituisia ja 2–12 senttimetrin levyisiä, yleensä karvaisia, yläpuolelta tummia, alapuolelta vaaleita. Kukat kasvavat puun rungosta ja vanhoista oksista. Kukinto on 5–15 senttimetriä pitkä.

Jakkihedelmä kasvaa 5–10 senttimetrin pituisen ruodin päässä. Yksi hedelmä painaa 10–30 kilogrammaa. Raaka hedelmä on vaalean- tai tummanvihreä, kypsä kellanvirheä, keltainen tai ruskehtava. Hedelmässä voi olla jopa 500 kappaletta 2–4 senttimetrin pituista siementä.

Puu alkaa tuottaa hedelmää 4–14 vuoden ikäisenä. Suotuisissa olosuhteissa se tuottaa hedelmää vuoden ympäri, mutta vaihtelevassa ilmastossa se kukkii vain kuivan kauden ensimmäisten kahden kuukauden aikana. Hedelmä kypsyy nopeimmillaan 3–4 kuukaudessa, viileässä ilmastossa hitaammin. Kasvia lisätään pääasiassa siemenillä.

Yksi intianleipäpuu voi tuottaa vuosittain hedelmää 20–250 kilogrammaa, joskus jopa 500 kilogrammaa. Hehtaariatuotto on esimerkiksi Malesiassa keskimäärin 17&nbsp;000 kilogrammaa.

## Hedelmän käyttö

Jakkihedelmä voidaan syödä vihanneksen tavoin raakana, jolloin se poimitaan 25–50 prosentin kokoisena täysikasvuisesta hedelmästä. Kypsänä jakkihedelmää syödään hedelmän tavoin.

Vihanneksen tavoin käytettävä hedelmä viipaloidaan, keitetään, maustetaan ja joskus nautitaan muuhun ruokaan sekoitettuna. Jakkihedelmäcurry on suosittua ruokaa Etelä-Intiassa ja Malesiassa. Malto säilötään sokeriliemeen, tai siitä valmistetaan hilloa, hyytelöä tai jäätelöä. Jakkihedelmästä voidaan valmistaa myös kuivattuja ruokia ja lastuja. Siemenet keitetään tai paahdetaan.

Jakkihedelmässä on runsaasti hiilihydraattia ja A-vitamiinia sekä kohtalaisesti proteiinia. Hedelmä tuottaa käsiteltäessä runsaasti tahmeaa lateksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Artocarpus heterophyllus'' 
* Flora of China: ''Artocarpus heterophyllus'' 
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: ''Artocarpus heterophyllus''
Nuortenkirjallisuus

**Nuortenkirjallisuus** on kirjallisuutta tai teoksia, jonka kohderyhmäksi on rajattu nuoriso. Lajityyppi rinnastetaan monesti lastenkirjallisuuteen, jolloin siitä puhutaan **lasten- ja nuortenkirjallisuutena**.

## Joitakin alan toimijoita
Suuri osa lasten- ja nuortenkirjoja on julkaistu sarjoina, esimerkiksi Enid Blytonin *[[Viisikko]]*, Astrid Lindgrenin *[[Peppi Pitkätossu]]* ja J. K. Rowlingin *[[Harry Potter]]* -sarja. 

Jossakin määrin nuortenkirja supistui alalajina 1970-luvun puolivälistä eteenpäin ja nuoret siirtyvät lastenkirjoista aikuisten viihdekirjoihin, sota-, jännitys- ja romantiikkateemoihin. Nuorten kirjallisuudeksi tuli kansallinen sarjakuva sekä kauhukirjallisuus. Tieteiskirjallisuus teki – muun muassa Jules Vernen 1800-luvun lopun tarinoiden kiinnostuksen hiipumisen jälkeen – paluun 1980-luvun lopulla eri maiden kansallisten tieteiskirjoittajien saatua myönteisiä kustannuspäätöksiä kustantamoilta. Japanilaiset sarjakuvat tulivat suosituksi 2000-luvun alussa ja nuortenkirjallisuus koki uuden nousun.

## Historiaa
1940-luvulla markkinoinnin helppous sai kaupallisen edun voittamaan kirjallisen laadun. Koti- ja ulkomaisia pinnallisia nuorisokirjoja tehtiin paljon sarjatuotantona ja nuorisokirjallisuuden katsottiin rihkamatuotannon takia joutuneen 1940-luvun puolivälissä lamaan. Nuorisokirjallisuuden ja kirjailijoiden etua ja laatua valvomaan perustettiin 1946 Nuorten Kirja ry, jonka toimintaa jatkaa nykyisin Suomen Nuorisokirjailijat ry.

1960-luvulla yhteiskunnallinen perusvaade koski kaikkia kirjoja ja realistiset nuortenkirjat saivat uusia ilmeitä. Yhteiskunnallisviritteistä ja arkirealistista nuorisokirjallisuutta kirjoittivat esimerkiksi Eve Garnett, Eleanor Estes ja Mary Stoltz.

## Lähteet
* Tuula Ikonen, Satu Marttila ja Kati Vaijärvi (toim.): *Lue lapselle!* Weilin+Göös, 1978.

### Viitteet

## Kirjallisuutta
*
José Luis Arrieta

**José Luis Arrieta Lujambio** (s. 15. kesäkuuta 1971 San Sebastian) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1993–2010. Hän edusti Banesto / Illes Balears -tallia vuoteen 2005, jonka jälkeen ammattilaisuransa loppuun Ag2r-joukkuetta. Kaudesta 2011 hän on toiminut johtotehtävissä Team Movistar -joukkueessa.

Arrieta sijoittui kolmanneksi Subida a Urkiola -kilpailussa vuonna 1994. Hän voitti Asturian ympäriajon ensimmäisen etapin sekä Metas Volentes -kilpailun Grande Premio M. R. Cortez/Mitsubishi -kilpailussa vuonna 2002. Seuraavana vuonna hän oli kolmas Espanjan ympäriajon 18. osuudella. 

Arrietan uran suurin saavutus on vuoden 2006 Espanjan ympäriajon 19. etapin voitto.

## Lähteet
* José Luis Arrieta trap–friis-tietokannassa 
* Esittely Cycling Archives -tietokannassa 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Profiili AG2R Prévoyance -tallin sivustolla
David Payne

**David Payne** (s. 24. heinäkuuta 1982) on yhdysvaltalainen aitajuoksija.

Payne voitti Osakan MM-kisoissa 2007 110 metrin aidoissa MM-pronssia ennätysajallaan 13,02. Osakan MM-kisoihin hän matkusti viime hetkillä, korvaamaan loukkaantuneen Dominique Arnoldin. Payne saapui Osakaan tiistai-iltana 28. elokuuta ja osallistui jo seuraavana päivänä lajinsa alkueriin.  Kauden lopussa hän juoksi  toiseksi. Pekingin olympialaisissa 2008 Payne nousi hopealle, kun hän kurotti maaliviivalla paremmin kuin maanmiehensä David Oliver. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sai pronssia ajalla 13,15. Hän hävisi kultaa voittaneelle Ryan Brathwaitelle yhden sadasosasekunnin ja juoksi saman ajan kuin hopeamitalisti Terrence Trammell.

## Ennätykset
* 110 metrin aitajuoksu: 13,02 (2007)
* 400 metrin aitajuoksu: 51,20 (2004)

## Lähteet
Baugnez’n risteys

**Baugnez’n risteys** on Malmedyn kaupungin alueella Liègen provinssissa Belgiassa sijaitseva viiden tien risteys. Kolme suurempaa tietä johtavat Malmedyyn, Ligneuvilleen ja Waimesiin. Risteys sijaitsee noin neljä kilometriä Malmedysta kaakkoon, ja lähin kylä on Thirimont risteyksestä kaakkoon.

Toisen maailmansodan aikana risteyksellä oli strategista merkitystä etenkin Ardennien taistelussa. Amerikkalaiset kutsuivat sitä nimellä ”Five Points” risteyksestä lähtevien viiden tien mukaan. 

Baugnez’n risteyksen ja siinä sijaitsevan kahvilarakennuksen Café Bodarwén eteläpuolella olevalla pellolla tapahtui Kampfgruppe Peiperiin kuuluneiden SS-miesten suorittama noin 80 amerikkalaisen sotavangin joukkomurha 17. joulukuuta 1944. Sotarikos tunnetaan Malmedyn verilöylynä. Noin 60 metrin päähän tapahtumapaikasta on pystytetty verilöylystä kertova muistomerkki.
Vasikan häntä

**Vasikan häntä eli suomalaisen ylioppilaan kolttonen asuintoverilleen**  on järjestyksessä toinen suomalainen näytelmäelokuva. Elokuva kuvattiin Tampereella ja sen ensi-ilta oli 11. toukokuuta 1908 Tampereella Ympäri Maailman -elokuvateatterissa, joka sijaitsi Hämeenkatu 8:ssa. Elokuvan tuottajana oli tamperelainen kauppaneuvos Isak Julin (1879–1950), jolla oli muun muassa kirjakauppa, kirjankustantamo ja kirjapaino Tampereella.

## Näyttelijät
* Riika Raunio-Pakarinen - Toverusten ihailun kohde
* Waldemar Raunio - Ylioppilas, asuintoverus
* Wäinö Wiljamaa - Ylioppilas, asuintoverus
* J. V. Peltonen - Lähettipoika

## Muut tekijät
* Juho Henrik Holmstén-Heiniö - kuvaaja

## Muuta
Elokuvan kuvamateriaali ja käsikirjoitus ovat tuhoutuneet . Komediallisen juonen sisältö oli Elokuva-Aitta-lehdessä vuonna 1933 ilmestyneen muistelman mukaan seuraava:

*Kaksi miestä rakasti samaa naista. Toinen oli kunnon mies, toinen koiranleuka. Kunnon mies kävi ostamassa paakari Heliniltä laatikollisen paakelsia, koiranleuka sen sijaan satulamaakari Sundellilta vasikanhännän.*

*Sillä aikaa kun kunnon mies pukeutui juhlatamineisiin mennäkseen tapaamaan rakastettuaan, vaihtoi koiranleuka leivokset vasikanhäntään. Sankari ja sankaritar kuhertelivat Espiksen penkillä ja [[Pyynikki|Pyynikin]] rinteellä ja lopuksi avattiin leivosrasia. Minkä jälkeen sankari sai sankarittarelta korvilleen rasiasta löydetyllä vasikanhännällä. Loppu.*

Kuvauksen Espis viittasi nähtävästi Hämeenpuistoon, ja paakari Helin oli todennäköisesti leipuri Oskari Helin, jolla oli konditorialiike Hämeen­kadun ja Kuninkaankadun kulmassa sijainneessa Pulla-Helinin talossa (nykyisen Sokoksen tavaratalon paikalla).

## Lähteet
* Suomen kansallisfilmografia: Osa 1, 1907-1935 (Edita 1996)
* Aamulehti Valo-liite nro 36 7.9.-13.9.2007

### Viitteet
Annette Obrestad

**Annette "Annette_15" Obrestad** (s. 18. syyskuuta 1988) on norjalainen pokerinpelaaja. Hän voitti syyskuussa 2007 pelatun ensimmäisen World Series of Poker Europen pääturnauksen. Voitollaan 18-vuotiaasta Obrestadista tuli kaikkien aikojen nuorin WSOP-turnausvoittaja (Yhdysvalloissa kasinoilla ikäraja on 21 vuotta). Miljoonan punnan ykköspalkinto (noin 1,45 miljoonaa euroa) oli suurin naispelaajan koskaan voittama pokeriturnausvoitto. Samalla Obrestadista tuli toinen yli miljoona dollaria WSOP-turnauksissa voittanut nainen. Ennen häntä Annie Duke oli ensimmäisenä naispelaajana voittanut yhdessä turnauksessa yli miljoona dollaria, samoin Duke oli eniten WSOP-turnauksissa ansainnut naispelaaja. 

Obrestad aloitti nettipokerin 15-vuotiaana (mistä tulee hänen pokerinimimerkkinsä "Annette_15"). Hän aloitti pelaamisen leikkirahalla (pelimuotona seitsemän kortin avopokerin hi/lo -muoto) ja ilmaisturnauksissa, koska hänen äitinsä kieltäytyi antamasta hänelle rahaa. Muutamaa vuotta myöhemmin Obrestadista oli tullut internetpokeriturnausten menestyjiä ja tunnetuimpia nimimerkkejä. Marraskuuhun 2008 mennessä hän oli voittanut PokerStarsin ja Full Tilt Pokerin online-turnauksissa yli 1,5 miljoonaa dollaria ja yli 50 turnausta.

Ennen WSOPE-voittoaan Obrestad oli sijoittunut rahoille neljässä livepokeriturnauksessa. Lokakuussa 2007 hän oli EPT:n Dublinin osakilpailussa toinen ansaiten 297&nbsp;800 euroa.

WSOPE:n aikana Obrestad solmi sponsorisopimuksen brittiläisen vedonlyönti- ja pokeriyhtiö Betfair.comin kanssa. Sittemmin hän oli Full Tilt Pokerin sponsoroima pelaaja, joka loppui Pokerin mustaan perjantaihin. Häntä on sponsoroinut myös Lock Poker -sivusto. Marraskuussa 2019 Obrestadin pokeriuran liveturnausansiot ylittivät 3,9 miljoonaa dollaria
 

Nykyisin Annette Obrestadilla on meikkausaiheinen YouTube-kanava.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Obrestadin blogi 
* Annetten Twitter
* 
* Lock Poker Pros 
* CardPlayer.com:n profiili
Valvojaoppilas

**Valvojaoppilas** () on brittiläisissä ja amerikkalaisissa sisäoppilaitoksissa toimiva yleensä ylimpien luokkien oppilas, jonka tehtävä on olla oppilaskunnan vanhimpana ja yleisvalvojana, erityisesti asuntolassa. Jos oppilaitoksessa on poikia ja tyttöjä, tehtävään valitaan molempia. Valvojaoppilaiden lukumäärä riippuu oppilaitoksen koosta, mutta yleensä heitä on vähintään kaksi. Monissa oppilaitoksissa valvojaoppilailla on rinnassa kannettava metallinen tehtävätunnus. Valvojaoppilailla on tietty hyvin rajallinen kurinpitovalta. 

Suomessa triviaalikoulun aikana ennen itsenäisyyttä oli vastaava tehtävä, jota kutsuttiin nimellä *Ostiarius*; tehtävään viikoksi kerrallaan valittu ylimmän luokan oppilas piti kuria ennen opettajien saapumista ja sivalteli tarvittaessa notkeista koivunoksista punotulla *klopa*-patukallaan vallattomia ja meluavia. Tämä vanhempien oppilaiden harjoittama kurinpito sai joskus mielivallan piirteitä. 

Ostiariuksen tehtävä katosi virallisesti triviaalikoulujen myötä vuoden 1843 koulu-uudistuksen jälkeen, joskin merkkejä siitä nähtiin vielä ensimmäisen maailmansodan aikoihin asti.

## Valvojaoppilas fiktiossa

Harry Potter -kirjoissa valvojaoppilaat ovat olennaisessa asemassa tarinan kuljetuksen kannalta; monet tarinan avainhenkilöt - Hermione Granger, Ron Weasley ja Draco Malfoy - ovat juuri valvojaoppilaita.

## Lähteet

* Kai R Lehtonen: Kouluhistorian oheislukemisto, osa 2; luku *Opintien kulkijoita*, s. 412 - 415
* Y M Biese: Keskikoulun englanti I, luku 96, s. 102: The life of an english schoolboy
Emmanuelle Arsan

**Emmanuelle Arsan** eli **Marayat Rollet-Andriane** (synt. *Marayat Bibidh* 1932 Bangkok, Thaimaa – 12. kesäkuuta 2005 Chantelouve, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, joka tuli kuuluisaksi julkaistuaan vuonna 1957 kohutun eroottisen romaanin nimeltä *Emmanuelle*. Romaanista tehtiin useita jatko-osia poikinut menestyselokuva *[[Emmanuelle (vuoden 1974 elokuva)|Emmanuelle]]*, joka sai ensi-iltansa vuonna 1974.

Arsan avioitui 16-vuotiaana ranskalaisen Unesco-diplomaatin Louis-Jacques Rollet-Andrianen kanssa, jota pidetään Emmanuelle-romaanin todellisena kirjoittajana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kyriákos Ioánnou

**Kyriákos Ioánnou** (, s. 26. heinäkuuta 1984 Limassol, Kypros) on kyproslainen korkeushyppääjä.

Ioánnou karsiutui 2001 Debrecenin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa tuloksella 190. Seuraavana vuonna hän karsiutui Kingstonin nuorten MM-kisoissa hypättyään 212. Tampereen alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2003 hän oli kuudes tuloksella 215. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui tuloksella 225. Seuraavana vuonna hän karsiutui Madridin sisäratojen EM-kisoissa, mutta Helsingin MM-kisoissa hän selviytyi loppukilpailuun, jossa sijoittui kymmenenneksi. Hän voitti kultaa Välimeren kilpailuissa Almeriassa tuloksella 224 ja sijoittui neljänneksi Erfurtin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Vuonna 2006 hän sijoittui kolmanneksi Kansainyhteisön kisoissa.

Osakan MM-kisoissa 2007 Ioánnou voitti MM-pronssia tuloksella 235, joka oli uusi Kyproksen ennätys. Mitali oli ensimmäinen kyproslaisen voittama mitali yleisurheilun MM-kisoissa. Bangkokin universiadeissa hän sai hopeaa. Maaliskuussa 2008 hän saavutti pronssia sisäratojen MM-kisoissa Valenciassa tuloksella 230. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 2009 hän saavutti hopeaa Torinon EM-hallikilpailuissa tuloksella 229 sekä Berliinin MM-kilpailuissa hypättyään 232. Pescaran Välimeren kisoissa hän voitti kultaa tuloksella 230.

Ioánnou sijoittui Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 neljänneksi tuloksella 228. Vuonna 2012 hän karsiutui loppukilpailusta Helsingin EM-kilpailuissa ja sijoittui 13:nneksi Lontoon olympialaisissa. Hän sai hopeaa Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 tuloksella 228. Hän jäi loppukilpailussa ilman tulosta sekä Prahan EM-hallikilpailuissa 2015 että Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui seitsemänneksi.

Ioánnou on voittanut Kyproksen-mestaruuden 2004, 2005, 2009, 2012, 2011, 2012 ja 2014. Kreikan sisäratojen mestaruuden hän on voittanut 2005, 2006, 2007 ja 2009 sekä ulkoratojen mestaruuden 2005 ja 2007.  

## Ennätykset
* Korkeushyppy: 235 (2007)

## Lähteet
Maria Letonmäki

**Maria Alina Letonmäki** (o.s. **Kurkela**, 2. marraskuuta 1882 Keuruu – 15. marraskuuta 1937 Petroskoi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuonna 1917. Sisällissodan jälkeen hän pakeni puolisonsa Lauri Letonmäen kanssa Neuvosto-Venäjälle ja joutui myöhemmin teloitetuksi Stalinin vainojen aikana.

## Elämä
Keuruun Haapamäellä syntyneen Maria Letonmäen vanhemmat olivat torppari Manu Kurkela (s. 1853) ja Maria Matilda Mähönen (s. 1853). Hän oli Haapamäen työväenyhdistyksen jäsen 1900-luvun alkuvuosista lähtien ja toimi muun muassa sen naisosaston puheenjohtajana. Letonmäki työskenteli myös sosialidemokraattisen puolueen Vaasan läänin itäisen vaalipiirin kiertävänä puhujana Keski-Suomessa. Vuonna 1910 hän avioitui *[[Kansan Lehti|Kansan Lehden]]* toimittajana Tampereella työskennelleen Lauri Letonmäen kanssa.

Letonmäki valittiin eduskuntaan vuoden 1916 vaaleissa Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä. Eduskunta kokoontui vasta huhtikuussa 1917, ja sen hajottamisen jälkeen lokakuussa 1917 pidetyissä vaaleissa Letonmäki jäi varasijalle.

Sisällissodan aikana Letonmäki toimi punaisten siviilihallinnossa. Sodan loppuvaiheessa hän pakeni miehensä kanssa Neuvosto-Venäjälle, jossa hän toimi Pietarissa SKP:n keskuskomitean huoltoryhmässä vuoteen 1923 saakka. Muutettuaan vuonna 1924 Petroskoihin Letonmäki työskenteli muun muassa lastentarhanopettajana. Hän sai myös Neuvostoliiton kansalaisuuden ja oli NKP:n jäsen. 

Puolisonsa vuonna 1935 tekemän itsemurhan jälkeen Letonmäki jäi eläkkeelle. Elokuussa 1937 hänet vangittiin syytettynä vastavallankumouksellisesta kansalliskiihkoisesta toiminnasta ja tuomittiin kuolemaan. Letonmäki ammuttiin Petroskoin lähellä 15. marraskuuta 1937. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1956.

## Perhe
Maria ja Lauri Letonmäellä oli vuosina 1911 ja 1915 syntyneet tyttäret.

## Lähteet
Deskriptivismi

**(Metodologinen) deskriptivismi** on tieteenfilosofinen näkemys, jonka mukaan tieteellisen teorian tehtävänä on ensisijaisesti havaittujen ilmiöiden mahdollisimman yksinkertainen kuvaaminen, ei niiden selittäminen. Deskriptivismin mukaan tiede ei siis vastaa kysymykseen ”miksi?” vaan kysymykseen ”miten?”.

Deskriptivismin käännettävyysteesin mukaan teoreettiset väitteet on pystyttävä kääntämään havaintoja koskeviksi väitteiksi.

## Katso myös

* Instrumentalismi
* Realismi
Godokoro

**Godokoro** oli shōgunin gon opettaja ja gota käsittelevän valtion viraston johtaja Edo-kauden Japanissa. Godokoron virka ja virasto olivat toiminnassa vuodesta 1603 aina Meiji-restauraatioon asti. Godokoro oli korkein mahdollinen asema, jonka gon pelaaja voi saavuttaa. Go viraston ja Godokoron viran perusti Tokugawa Ieyasu. Ensimmäinen Godokoro oli Honinbo Sansa. Godokoroksi pyrkivällä miehellä piti olla hallussaan maan parhaan pelaajan titteli; Meijin.

Godokoro myönsi gon pelaajien "ylennykset" pelaajien luokittelujärjestelmässä, sovitteli neljän gon koulukunnan välisiä kiistoja ja toimi shōgunin henkilökohtaisena gon opettajana. Tämän lisäksi hänellä oli myös monia muita tehtäviä. Godokoron virka oli elinikäinen, sillä virkaa tekevä Godokoro ei saanut osallistua peleihin, joissa hän olisi voinut hävitä Godokoron tai Meijin tittelinsä.

## Lähteet

*  
* Sensei's Library: Godokoro - Englanninkielinen go-wiki.
Ortodoksinen kansankokous

**Ortodoksinen kansankokous** () (lyh. ΛΑΟΣ, *LAOS*) on kreikkalainen oikeistolainen puolue. Se on perustettu vuonna 2000, ja sen perustaja ja johtaja on Giórgos Karatzaféris. Puolueen nimi ja lyhenne muodostavat sanaleikin, sillä sana *laós* (λαός) tarkoittaa kreikaksi ”kansaa”.

Puolueella oli edustajia Kreikan parlamentissa vuosina 2007–2012 ja Euroopan parlamentissa vuosina 2004–2014. Puolue ei ole osallistunut Kreikan parlamenttivaaleihin tammikuun 2015 vaalien jälkeen. Se ei ole saanut paikkoja Euroopan parlamenttiin vuoden 2019 europarlamenttivaalien jälkeen.

## Historia

Karatzaféris perusti LAOS-puolueen vuonna 2000 pian sen jälkeen kun hänet oli erotettu Uusi demokratia -puolueesta. Vuoden 2004 vaaleissa puolue sai 2,2 prosenttia äänistä eikä ylittänyt 3 prosentin äänikynnystä, ja ei siten saanut yhtään paikkaa. Saman vuoden europarlamenttivaaleissa puolue sai 4,12 prosenttia äänistä ja yhden paikan. Europarlamentissa puolue kuului EFDD-ryhmään. Vuoden 2007 vaaleissa puolue sai 3,79 prosenttia äänistä ja 10 parlamenttipaikkaa.

Puolue otettiin marraskuussa 2011 mukaan Loukás Papadímoksen koalitiohallitukseen, joka muodostettiin Kreikan velkakriisin ratkaisemiseksi. Helmikuussa 2012 puolueen ministerit kuitenkin erosivat hallituksesta vastustaessaan tuolloin julkistettua säästöpakettia.

Vuonna 2012 puolue hävisi sekä toukokuun ennenaikaiset parlamenttivaalit että kesäkuun uusintavaalit, eikä saanut kummissakaan vaaleissa edustajiaan parlamenttiin.  Puolue osallistui parlamenttivaaleihin viimeisen kerran tammikuun 2015 vaaleissa, joissa se sai 1,03 % kannatuksen ja jäi äänikynnyksen alapuolelle. Europarlamenttivaaleihin se on osallistunut viimeksi 2014 ja 2019 saamatta kummallakaan kerralla edustajia läpi.

## Politiikka

LAOS:in poliittista linjaa on luonnehdittu lähinnä populistiseksi ja nationalistiseksi. Se tukeutuu nimensäkin mukaisesti vahvasti ortodoksiseen kirkkoon, ja sitä on nimitetty ajoittain jopa äärioikeistolaiseksi.

Karatzaféris itse on pitänyt oikeisto- ja vasemmistojakoa merkityksettömänä kylmän sodan jälkeisessä maailmassa, ja katsonut jakolinjan olevan ennemmin globalisaation puolesta tai sitä vastaan. Hän on kuvannut puolueen linjaa ”diktatuuria edeltävän ajan oikeistolaiseksi”, vasemmiston ja oikeiston yhteensulaumaksi ja ”populaariliberalismiksi”. Karatzaféris  sanoo tukevansa isänmaallisuutta ja sosiaalista solidaarisuutta. Hän on myös pyrkinyt eroon oikeistolaisen maineesta sanomalla pitävänsä Che Guevaran ja Fidel Castron kuvia toimistossaan ”symboleina amerikkalaisia vastaan”. Alkuaikoina puoluetta pidettiin nationalistisena ortodoksipuolueena, josta Karatzaféris on sittemmin sanoutunut irti kutsuen nationalismia ”myrkyksi” ja olevansa vain isänmaallinen.

## Vaalitulokset

Puolueen tulokset vaaleissa ovat:

## Lähteet
Iida Yrjö-Koskinen

**Iida Maria Fredrika Yrjö-Koskinen** (o.s. **Petander**, 12. kesäkuuta 1857 Kuopion maalaiskunta – 18. maaliskuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen vapaaherratar, opettaja, toimittaja ja suomalaisen puolueen ja kokoomuksen kansanedustaja.

Iida Yrjö-Koskisen vanhemmat olivat tilanomistaja August Probus Petander ja Lovisa Fredrika Malmberg. Hän pääsi tyttökoulusta 1872 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1879. Iida Yrjö-Koskinen toimi opettajana Hämeenlinnan suomalaisessa tyttökoulussa 1879–1886 ja Tampereen talouskoulussa ja suomalaisessa yhteiskoulussa 1900–1916. Myöhemmin hän oli toimittajana Koti ja yhteiskunta ja Suomen Nainen -lehdissä vuosina 1916–1930.

Iida Yrjö-Koskinen oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1909–1914 ja 1917–1918 sekä kokoomuksen kansanedustajana 1918–1919. Hän edusti Turun läänin eteläistä vaalipiiriä ja tuli alun perin eduskuntaan varasijalta edustaja Aleksi Kävyn tilalle 19. lokakuuta 1909. Yrjö-Koskinen oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen ja presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa.

Iida Yrjö-Koskinen oli naimisissa vuosina 1884–1916 rehtori ja kansanedustaja Eino Sakari Yrjö-Koskisen kanssa.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
*
Andrei Fjodorov

**Andrei Vladimirovitš Fjodorov** [ˈfʲoːdərəf] (, s. 30. toukokuuta 1955 Moskova) on venäläinen poliitikko, joka toimi Venäjän neuvostotasavallan varaulkoasiainministerinä 1990-1991. Fjodorov tuntee Suomen hyvin ja puhuu suomen kieltä, sillä hän asui ja kävi koulua Helsingissä 1960- ja 1970-luvuilla, jolloin hänen isänsä Vladimir Fjodorov työskenteli Neuvostoliiton Suomen-suurlähetystössä. Fjodorovin suhteet Venäjän presidentti Boris Jeltsinin hallintoon katkesivat, kun hän vuonna 1991 nimitettynä varapresidentin Aleksandr Rutskoin neuvonantajana osallistui Venäjän vallankaappausyritykseen 1993.

Nykyisin Fjodorov toimii politiikan analyytikkona ja suuryritysten neuvonantajana. Hän on kommentoinut myös Suomessa käytävää keskustelua jäsenyydestä Natossa. *[[Argumenty i fakty]]* -lehden kolumnissa elokuussa 2007 Fjodorov kertoi, että Venäjän hallitus laski vuoden 1992 alussa hinnan (15 miljardia dollaria), jolla luovutettu Karjala voitaisiin myydä Suomelle. Myymistä pidettiin kuitenkin vaarallisena ennakkotapauksena ja ajatus haudattiin nopeasti.

## Aiheesta muualla

* Федоров Андрей Владимирович  Lobbying.ru 
* Jeltsinin ajan vaikuttaja Kotimaa, Uutiset, Helsingin Sanomat
Robert Robinson

**Robert Robinson** (13. syyskuuta 1886 Rufford &ndash; 8. helmikuuta 1975 Great Missenden) oli brittiläinen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1947 antosyaanien ja alkaloidien tutkimisesta. Robinson toimi vuodesta 1930 Oxfordin yliopistossa kemian professorina ja myöhemmin tutkijana Magdalen Collegessa.

Robinson syntetisoi vuonna 1917 kokaiinin esiasteen tropinonin. Tämä ei ollut pelkästään suuri askel alkaloidien kemian tutkimuksessa, vaan osoitti myös, että tandemreaktio käy bisyklisten molekyylien valmistamiseen niin sanotulla one-pot -synteesillä.

Robinson toimi vuosina 1945–1950 Royal Societyn puheenjohtajana.

## Aiheesta muualla
*Robinsonin elämäkerta Nobel-säätiön sivuilla
Lauri Yrjö-Koskinen

**Lauri Almos Yrjö-Koskinen** (sukunimi vuoteen 1882 **Forsman**, 2. maaliskuuta 1867 Helsinki – 30. huhtikuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra ja tilanomistaja sekä suomalaisen puolueen kansanedustaja.
__NOTOC__
Lauri Yrjö-Koskisen vanhemmat olivat senaattori Georg Zacharias (Yrjö Sakari) Forsman ja Sofia Fransiska Friberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1884 ja valmistui maanmittariksi 1888 ja filosofian kandidaatiksi 1890. Yrjö-Koskinen oli maanmittarina vuosina 1886–1902 ja vuodesta 1895 lähtien tilanomistajana Lopella. Hän toimi Pohjois-Uudenmaan suojeluskuntapiirin valistusohjaajana vuodesta 1927. Hän kannatti konekiväärien lisäämistä maaseudun suojeluskunnissa. 

Yrjö-Koskinen oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1897 ja 1904–1905. Hän oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1911–1914 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä.

Yrjö-Koskinen oli naimisissa vuodesta 1897 Fanny Ossia von Schönemanin kanssa.

## Teoksia
* *Mietteitä Suomen puolustuskysymyksestä*. Tekijä, Kerava 1928
* *Kieltolaki sen päämäärät ja saavutukset : mitä voidaan panna kieltolain tilalle?*. Tekijä, Kerava 1931 (nimimerkillä *Vanha Valkoinen*)

## Katso myös
* Lapuan liike

## Lähteet
* 

### Viitteet
Eija Ahlberg

**Eija Marjut Ahlberg** (o.s. Kare, s. 1959) on entinen VR-Yhtymän eläköitynyt myyntipäällikkö. Hän teki vuosina 1985–2013 sivutyönään Suomen rautatieasemilla ja henkilöjunissa kuultavia kuulutuksia, joita kuuli päivittäin erään laskelman mukaan kymmenettuhannet ihmiset. Häntä luonnehdittiin jopa ”VR:n viralliseksi ääneksi”.

## Kuuluttajatehtäviin
Ahlbergin edeltäjänä kuulutustehtävissä toimi Sirkka-Liisa Aro, jolla oli hyvin selkeä artikulaatio. Ahlbergia pyydettiin ensin tehtäväänsä kielitaidon perusteella, koska kuulutukset oli tehtävä suomeksi, ruotsiksi sekä englanniksi – erikoistapauksissa alkuaikoina joskus jopa saksaksi. Idänliikenteessä käytettäviä venäjänkielisiä kuulutuksia Ahlberg ei tehnyt.

Helsingin junissa ja Helsingin rautatieasemalla tehtyjen testien jälkeen Ahlbergin ääni todettiin tehtävään sopivaksi. Yleisesti tehtäviin haluttiin naisen ääntä, joka koetaan äidillisenä ja turvallisena sekä uskottavana niin lentoyhtiöissä kuin rautateilläkin. Tosin Ahlberg on kertonut saaneensa myös kritiikkiä Helsingin metron silloiselta kuuluttajalta Carla Rindelliltä ''Hufvudstadsbladetissa''.

VR alkoi hakea uutta kuuluttajaa vuonna 2013, kun Ahlberg ei enää työskennellyt yhtiön palveluksessa. Uudeksi kuuluttajaksi VR:n juniin valittiin vuonna 2014 Reidar Wasenius ja Liikenneviraston ylläpitämille rautatieasemille Eva Lönnblad.

## Henkilökuva
Eija Ahlbergista tiedetään muutoin julkisuudessa varsin vähän. 1990-luvun lopulta ainakin vuoteen 2007 hän on toiminut suomalaisen VR-Yhtymän kansainvälisen markkinoinnin myyntipäällikkönä ja hän on työskennellyt VR:n ja sen edeltäjän, Valtionrautateiden, palveluksessa vuodesta 1979 lähtien. Työtehtäviensä myötä hän on perehtynyt myös japanin kieleen ja tapakulttuuriin. Ahlberg tuli julkisuudessa uudestaan esiin toukokuun loppupuolella 2018. Silloin hän on kouluttautunut uusiin työtehtäviin asiakaspalvelussa VR:n ajan jälkeen. Ahlberg työllistyi yksityisen työnvälityksen kautta. Eija Ahlberg kertoo törmänneensä usein stereotypioihin.

## Roolit elokuvissa
* *[[Veturimiehet heiluttaa]]* (1992) – kuuluttajan ääni junassa
* *[[WALL-E]]* (2008) – Laivan tietokone (ääni)

## Lähteet
* Elonet

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* YouTube: Kurkistus kuulutuksien taakse: Eija Ahlberg.
Moon Cakes

**Moon Cakes** on vuonna 1990 perustettu suomalainen rockmusiikkia tekevä yhtye. Alun perin sen nimi oli Moon. 

Yhtyeen jäsenistä Sakari Pesola on aikaisemmin soittanut Kolmas Nainen -yhtyeessä ja Kirka Sainio on puolestaan ollut mukana yhtyeissä Airdash ja LAB. Pesola tuli mukaan syksyllä 1994 korvaamaan tuottaja-kitaristi Mikko Karmilan.

*[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* Ilkka Mattila kirjoitti joulukuussa 1994 yhtyeen olleen perustamisestaan lähtien iso ja persoonallinen lupaus, joka jakaa mielipiteitä. Hänestä yhtyeen sointi oli omaperäinen ja Aino Roivaisen kirjoittamat kappaleet kiinnostavan epärockmaisia.

Moon Cakesilta tuli uutta musiikkia keväällä 2011, single maaliskuussa ja albumi myöhemmin keväällä.

## Jäsenet
* Aino Roivainen – koskettimet ja laulu
* Kirka Sainio – basso ja piano
* Mika Simo – rummut
* Sakari Pesola – kitara

### Entiset jäsenet
* Mikko Karmila – kitara
* Mikko Mäkelä – bassokitara (1993–1994)

## Diskografia
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Levy-yhtiö
* Delirium Music Works Oy
*http://www.dmw.fi

## Lähteet
*http://www.mooncakes.fi 
*
### Viitteet
Aimo Ajo

**Aimo Olavi Ajo** (12. kesäkuuta 1932 Lavansaari – 8. lokakuuta 2005) oli suomalainen pastori ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1972–1991.

## Elämä
Aimo Ajon vanhemmat olivat Mäntsälässä syntynyt merivartija Lauri Elias Ajo (1908-1939) ja Laina Maria Ryöppönen (1902-1963). Hänen isänsä palveli Lavansaaren merivartioasemalla ja sai surmansa talvisodan ensimmäisenä päivänä. Ajo evakuoitiin saarelta äitinsä ja kuukauden ikäisen pikkusiskonsa kanssa lokakuussa 1939 juuri ennen sodan alkua.

Ajo kirjoitti ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta 1953 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1956. Suoritettuaan teologian kandidaatin tutkinnon hänet vihittiin papiksi 1962. Ajo toimi apupappina Malmin seurakunnassa 1962–1964 ja Rovalan Setlementin toiminnanjohtajana Rovaniemellä 1964–1995. Vuonna 1986 hän sai rovastin arvonimen.

Ajo valittiin eduskuntaan vuonna 1972. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1978, 1982 ja 1988 presidentinvaaleissa. Ajo oli myös Rovaniemen kaupunginvaltuuston jäsen.

## Perhe
Aimo Ajon puoliso oli Leila Hänninen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1956. Heillä oli kaksi lasta. Heidän poikansa on pappi ja psykoterapeutti Martti Ajo.

## Teokset
*

## Lähteet