Neidonkenkä

**Neidonkenkä** (*Calypso bulbosa*) on laajalle levinnyt, pohjoisen havumetsävyöhykkeen kämmekkälaji. Suomessa laji on harvinainen ja rauhoitettu. Neidonkenkä on sukunsa ainoa laji. Nimensä se on saanut näyttävästä, jalkinetta muistuttavasta kukastaan.

## Ulkonäkö ja koko

Neidonkengän kukka nousee 10–20&nbsp;cm pitkän varren päähän. Varren tyvi on sipulinmuotoinen mukula. Kasvin ainoa lehti on ruodillinen, selväsuoninen ja pitkittäispoimuinen. Muodoltaan se on soikea tai pyöreähkö. Lehti on yläpinnaltaan tummanvihreä, alapinnaltaan sinipunertava. Lehti talvehtii vihreänä. Neidonkengän ainoa kukka on näyttävä, halkaisijaltaan 3–4&nbsp;cm. Sen alin terälehti, labellum eli huuli muodostaa kelta-punakirjavan "tohvelin", jonka pohjalla on kaksi medetöntä valekannusta. Muut terälehdet tekevät vaaleanpunaiset "kruunun" tohveliosan päälle. Kukka on vaniljantuoksuinen. Kukinta-aika on touko-kesäkuussa. Pölytys tapahtuu kimalaisten, pääasiassa kuningatarten, avustuksella, mutta kypsiä kotia tavataan vain harvoin. Neidonkenkä on täysin riippuvainen yhteiselämästä sienen kanssa.

Suomessa neidonkengän läheisin sukulainen on harajuuri (*Corallorhiza trifida*).

## Levinneisyys
Neidonkenkää tavataan pohjoisella havumetsävyöhykkeellä Ruotsin keski- ja pohjoisosista Venäjälle, Koreaan, Kiinaan ja Japaniin saakka, sekä laajalti myös Pohjois-Amerikassa. Kaikkialla laji on suhteellisen harvinainen. Ruotsista Venäjään ja ehkä Kiinaan asti tavataan muunnosta *C. bulbosa* var. *bulbosa*, Kaukoidässä sen korvaa pidempikannuksinen *C. bulbosa* var. *speciosa*. Pohjois-Amerikan kasvit jaetaan kahteen muunnokseen, *C. bulbosa* var. *americana* ja *C. bulbosa* var. *occidentalis*.

Suomessa neidonkengän esiintymät ovat keskittyneet toisaalta Kemin-Rovaniemen seudulle, toisaalta Koillis-Kuusamoon. Kaikkiaan Lapin ja Oulun lääneistä tunnetaan parisataa kasvupaikkaa. Etelä- ja Keski-Suomesta neidonkengän kasvupaikkoja tunnetaan vain muutamia, joilta usealta se on hävinnyt. Suomessa neidonkenkä on luokiteltu vaarantuneeksi.

## Elinympäristö
Tavallisimmin neidonkengän tapaa kalkkiseutujen vanhoista kuusimetsistä, mutta se kasvaa myös männiköissä, lehdoissa ja lettokorvissa. Neidonkengän kasvupaikkojen suurimpana uhkana ovat metsien avohakkuut ja auraus. Niitä ovat tuhonneet myös pellonraivaus sekä rakentaminen. Monia esiintymiä on tuhoutunut yrityksissä siirtää kasveja puutarhoihin sekä kasvien keruun seurauksena.

## Lähteet
* *Kämmekät, Suomen orkideat*. Toim. Korhonen, Mauri & Vuokko, Seppo. Forssan kustannus Oy, Forssa 1987.
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* Ulvinen, Tauno: *Neidonkenkä*. Teoksessa *Uhanalaiset kasvimme*. Toim. Ryttäri, Terhi & Kettunen, Taina. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 88.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2020: Neidonkengän levinneisyys Suomessa.
* Laji.fi: Neidonkenkä – ''Calypso bulbosa''
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Calypso bulbosa'' – neidonkenkä
* UPM-Kymmene: Metsiemme lehtokasveja (PDF, s. 34)
* Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Neidonkenkä (''Calypso bulbosa'')
* Neidonkenkä Oulangan kansallispuistossa