open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Werner Rathmayr

**Werner Rathmayr** (s. 26. tammikuuta 1972 Linz, Itävalta) on itävaltalainen, 1990-luvun alkupuolella maailman huippuihin kuulunut mäkihyppääjä.

Hän osallistui ensimmäisen kerran maailmancupin osakilpailuun Keski-Euroopan mäkiviikolla 1989–1990 karsiutuen Innsbruckin ja Bischofshofenin kilpailuista. Joulukuussa 1990 Rathmayr selvitti tiensä karsinnasta kilpailuun Sapporon normaalimäessä, mutta ei päässyt toiselle kilpailukierrokselle. Seuraavana päivänä kilpailtiin suurmäessä, jossa hän sijoittui 30:nneksi.

Rathmayr voitti ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa Sapporon normaalimäessä joulukuussa 1991, vuosi ensimmäisen kilpailunsa jälkeen. Normaalimäen voiton seuraksi tuli seuraavana päivänä myös suurmäen voitto. Joulukuun lopussa käynnistyi Keski-Euroopan mäkiviikko Saksan Oberstdorfissa, jonka kisan Toni Nieminen voitti ennen Rathmayria. Mäkiviikko jatkui Garmischissa, jossa Rathmayr sijoittui yhdeksänneksi. Innsbruckin kilpailussa sijoitus oli neljäs ja Bischofshofenissa jälleen yhdeksäs. Rathmayr oli mäkiviikon loppupisteissä kolmas Niemisen ja maanmiehensä Martin Höllwarthin jälkeen.

Kausi jatkui Rathmayrin kohdalla kahdella osakilpailuvoitolla ja kahdella palkintokorokepaikalla. Vaikka hän johti maailmancupia ennen Albertvillen talviolympialaisia, ei hän päässyt olympialaisissa kilpailemaan. Normaalimäkeen Itävalta valitsi neljä paremmin harjoituksissa hypännyttä miestä, ja kun Rathmayria ei valittu joukkuemäen kilpailuunkaan, lähti hän kesken kisojen kotiin. Olympialaisten jälkeen hän menetti maailmancupin johtonsa olympiavoittaja Toni Niemiselle ja sijoittui cupin loppupisteissä toiseksi.

Seuraava maailmancup-kausi 1992-1993 alkoi Ruotsin Falunista, jonka molemmat osakilpailut Rathmayr voitti. Falunin jälkeen hän oli vielä Ruhpoldingissa toinen sekä molemmissa Sapporon kilpailuissa myös toinen, joista suurmäen toinen tila jäi hänen uransa viimeiseksi palkintokorokepaikakseen. Kauden loppupisteissä Rathmayr oli neljäs 171 pisteellään.

Viimeisen maailmancupin osakilpailunsa Rathmayr hyppäsi helmikuussa 1997. Urallaan hän voitti 6 osakilpailua ja oli yhteensä 12 kertaa kolmen parhaan joukossa. Hän osallistui kaksiin lentomäen maailmanmestaruuskilpailuihin, joissa sijoitukset olivat 18:s Tšekin Harrachovissa 1992 ja 24:s Slovenian Planicassa 1994.

## Lähteet
*

### Viitteet
Olavi Hunger

**Olavi I Hunger** (tansk. *Oluf I Hunger) ;* (1050–1095) oli Tanskan kuningas vuosina 1086–1095.  Olavin valtakaudelle osui useita katovuosia, mistä hän sai lisänimen Hunger, "nälkä".

## Suku
Kahden edeltäjänsä tavoin hän oli Sven Estridinpojan ja yhden tämä monista nimeltä tuntemattomista jalkavaimoista avioton poika. Hänellä oli ainakin 17 sisarusta, joista veljet Harald Hein ja Knuut Pyhä olivat kuninkaita ennen häntä ja veljet Eerik I Ejegod ja Niels Sveninpoika olivat Tanskan kuninkaita hänen jälkeensä.

## Kuninkaanpoika
Ensimmäisen kerran lähteet mainitsevat Olavin vuonna 1085, jolloin hän johti laivastoa Limvuonossa, johon se oli kokoontunut lähteäkseen valloittamaan Englantia. Kun kuningas Knuut Pyhä kuitenkin viipyi Schleswigissä suojelemassa etelärajaa, tyytymättömyys nousi laivaston komentajissa, ja Olavi ryhtyi heidän edustajakseen. Knuut pidätti Olavin petturina ja lähetti tämän appensa, Flanderin kreivi Robert I Friisiläisen luokse panttivangiksi.

Knuut saattoi pelätä Olavia, koska tällä oli tukijoita valtaherrojen parissa. Olavissa aiheuttivat levottomuutta Knuutin suunnitelmat valtaistuimen perimyksestä tämän pojan Kaarle Tanskalaisen hyväksi, mikä estäisi hänen seuraamisensa Knuutia kuninkaana. Vasta vuoden 1086 kapinan jälkeen, mikä johti Knuutin kuolemaan, Olavi pystyi palaamaan Tanskaan ja hänen nuoremman veljensä Nielsin täytyi mennä Flanderiin ottaakseen hänen paikkansa panttivankina.

## Kuningas
Olavin hallintoajasta tiedetään hyvin vähän. Hänelle on annettu lisänimi "Nälkä", koska hänen hallituskauttaan Knuut Pyhän kanonisointiprosessin aikana kuvattiin Jumalan lähettämänä vitsauksena, mikä loppui välittömästi Olavin kuoleman ja Knuutin hautaamisen vuonna 1100 jälkeen. Historioitsija Saxo kirjoittaa, että vain Tanska kärsi nälänhädästä, mutta Euroopassa oli laajoja alueita, joihin huono sato ja nälänhätä vaikuttivat näinä vuosina.

Roskilden kronikka kertoo, että Olavi valittiin "koko Tanskan kuningaskunnan yhteishallitsijaksi". Tämä saattaa viitata siihen, että kuningas on ollut vain korkea-arvoisin aatelinen muiden joukossa ja että Knuut Pyhän hallituskauden jälkeen aateliset olivat jälleen kerran pyrkineet saamaan suurempaa vaikutusvaltaa maan hallintoon.

Olavi nimitti vuonna 1089 Lundiin piispaksi Asserin, joka oli Trundslägtenin aatelissukua Jyllannista, mitä pidetään ensimmäisenä todisteena aatelissukujen pyrkimyksestä saada valtaa vähitellen vakiintuneista hiippakunnista.

## Avioliitto
Olavi avioitui noin vuonna 1067 Norjan kuningas Harald III Ankaran ja Elisabet Kiovalaisen nuoremman tyttären Ingegerd Haraldsdotterin (n. 1046 – n. 1120) kanssa. Avioliitto oli osa rauhansopimusta Sven Estridinpojan ja Harald Ankaran välisen pitkän sodan jälkeen. Samalla Olavin sisarpuoli Ingrid Svendsdotter avioitui Norjan kruununperijä Olav Kyrren kanssa.

Avioliitto näyttää jääneen lapsettomaksi. Ingegerd avioitui uudelleen noin vuonna 1095/1096 tulevan Ruotsin kuningas Filipin kanssa. 

## Perintö
Olavi haudattiin mahdollisesti Lundin tuomiokirkkoon.

## Viitteet
Kiipijäkäärmeet

**Kiipijäkäärmeet** (*Elaphe*) on tarhakäärmeiden heimoon kuuluva myrkyttömien käärmeiden suku. Nykykäsityksen mukaan sukuun kuuluu 17 lajia, joiden levinneisyysalue ulottuu Japanista, Koreasta ja Amurista sekä Malaijien saaristosta Lähi-itään ja Etelä-Eurooppaan. Vaikka kiipijäkäärmeitä tavataan pääosin Aasiassa, lajit *[[Elaphe dione]]*, *[[Elaphe sauromates]]* ja *[[Elaphe urartica]]* elävät Euroopassa Aasian lisäksi ja nelijuovakäärme (*E. quatuorlineata*) elää yksinomaan Euroopassa.

Kiipijäkäärmeiden sukuun luettiin aiemmin yli 50 lajia, jotka elivät paitsi Euraasiassa, myös Pohjois- ja Keski-Amerikassa. Lajeja yhdistivät löyhästi jotkut ulkonäölliset piirteet, mutta suku ei ollut monofyleettinen, ja lajit kuuluvat tosiasiassa useaan sukuun. Lajeille yhteistä oli se, että ne olivat keski- ja suurikokoisia, usein kiiltäväsuomuisia, olemukseltaan rauhallisia käärmeitä, joista osa myös kiipeili puissa. 2000-luvun ensikymmenellä tehdyt DNA-tutkimukset ovat osoittaneet, että amerikkalaiset lajit ovat läheisempää sukua kuningaskäärmeille kuin varsinaiselle *Elaphe*-suvulle, ja ne luokitellaan nykyään sukuihin *[[Bogertophis]]*, *[[Pantherophis]]*, *[[Pseudelaphe]]* ja *[[Senticolis]]*. Lisäksi euraasialaisia lajeja on siirretty sukuihin *[[Archelaphe]]*, *[[Coelognathus]]*, *[[Euprepiophis]]*, *[[Gonyosoma]]*, *[[Oocatochus]]*, *[[Oreocryptophis]]* ja *[[Zamenis]]*. Neljä lajia luettiin jonkin aikaa sukuun *Orthriophis*, mutta ne on nyttemmin palautettu *Elaphe*-sukuun.

Kiipijäkäärmeiden sukua on kutsuttu myös suomenkielisillä nimillä **pensaskäärmeet** ja **rottakäärmeet**, mutta nykyään ei varsinaista pensaskäärmettä (*Zamenis longissimus*, aik. *Elaphe longissima*) eikä rottakäärmettä (*Pantherophis obsoletus*, aik. *Elaphe obsoleta*) enää lueta *Elaphe*-sukuun. Rottakäärmeiksi () kutsutaan edelleen monia suosittuja lemmikkikäärmeitä, joita on nykyään huomattavasti aiempaa useammassa suvussa. Suvulle on ehdotettu myös uutta suomenkielistä nimeä *euroopanrottakäärmeet*.

## Lajit ja alalajit
Kiipijäkäärmeisiin kuuluu 17 lajia:

* *[[Elaphe anomala]]*
* *[[Elaphe bimaculata]]*
* *[[Elaphe cantoris]]*
* *[[Elaphe carinata]]*
* *[[Elaphe climacophora]]*
* *[[Elaphe davidi]]*
* *[[Elaphe dione]]*
* *[[Elaphe hodgsoni]]*
* *[[Elaphe moellendorffi]]*
* *[[Elaphe quadrivirgata]]*
* Nelijuovakäärme (*Elaphe quatuorlineata*)
* *[[Elaphe sauromates]]*
* *[[Elaphe schrenckii]]*
* Juovahäntärottakäärme (*Elaphe taeniura*)
* *[[Elaphe urartica]]*
* *[[Elaphe xiphodonta]]*
* *[[Elaphe zoigeensis]]*

## Lähteet
* 

### Viitteet
Ilmārs Bricis

**Ilmārs Bricis** (s. 9. heinäkuuta 1970 Riika) on latvialainen ampumahiihtäjä, kaksinkertainen MM-kisojen pronssimitalisti.

Bricis sijoittui nolla-ammunnalla kolmanneksi 20 kilometrin kilpailussa Pokljukan MM-kisoissa 2001. Hän hävisi kilpailun voittaneelle, yhden sakkominuutin ampuneelle Paavo Puuruselle 29,5 sekuntia. Hopeamitalisti Vadim Sashurin voitti Bricisin vain 1,3 sekunnilla.

Bricis sai toisen MM-pronssinsa Hochfilzenin MM-kisojen 2005 10 kilometrin kilpailussa. Hän selvisi tälläkin kertaa sakoitta, kun puolestaan kärkikaksikko Ole Einar Bjørndalen ja Sven Fischer kiersivät yhden sakkokierroksen – ero kultamitaliin oli 24 sekuntia. Hanti Mansijskin MM-kilpailuissa 2003 Bricis oli yhteislähtökilpailussa neljäs vajaat kuusi sekuntia pronssista jääneenä.

Olympiakisoissa Bricis on ollut parhaimmillaan neljäs Torinon 2006 kisojen takaa-ajokilpailussa; ero pronssimitalisti Sven Fischeriin oli 11,1 sekuntia. Naganon kisoissa 1998 hän oli 20 kilometrillä viides. Maailmancupin osakilpailuissa hän on ollut kolme kertaa toinen ja neljästi kolmas sekä cupin kokonaispisteissä parhaimmillaan yhdestoista kaudella 1997–1998.

## Saavutuksia
*MM-kilpailut
**Ruhpolding 1996: 10 km:llä kolmastoista
**Pokljuka 1998: takaa-ajossa yhdeksäs
**Kontiolahti 1999: viestissä viides, takaa-ajossa kuudes, 10 km:llä kahdestoista
**Oslo 1999: 20 km:llä kymmenes, yhteislähdössä viidestoista
**Oslo 2000: yhteislähdössä neljästoista
**Lahti 2000: viestissä kuudes
**Pokljuka 2001: 10 km:llä pronssia, yhteislähdössä kahdeksas
**Hanti-Mansijsk: yhteislähdössä neljäs, takaa-ajossa kahdestoista
**Hochfilzen 2005: 10 km:llä pronssia, yhteislähdössä kolmastoista, takaa-ajossa neljästoista
**Östersund 2008: yhteislähdössä kahdestoista, takaa-ajossa kolmastoista, normaalimatkalla viidestoista
*Olympialaiset
**Nagano 1998: 20 km:llä viides, viestissä kuudes
**Torino 2006: takaa-ajossa neljäs, 10 km:llä kahdestoista
**Vancouver 2010: 10 km:llä neljästoista

## Lähteet
*
John Ashley

**John Ashley** (5. maaliskuuta 1930 Galt, Ontario, Kanada – 5. tammikuuta 2008 Kitchener, Ontario, Kanada) oli kanadalainen Hockey Hall of Fameen valittu jääkiekkoerotuomari.

Ashley pelasi vielä AHL-tasolla jääkiekkoa, mutta keskittyi tuomarointiin saatuaan ensimmäisen sopimuksensa vuonna 1959. Hän tuomitsi otteluita aluksi farmisarjoissa, mutta nousi nopeasti NHL:ään, jossa hän teki pitkän uran ja oli todella arvostettu tuomarina.

Yhteensä Ashley tuomaroi 622 NHL:n runkosarjan ja 58 pudotuspelien ottelua. Vuosina 1964–1972 hän tuomitsi jokaisen pudotuspelisarjan seitsemännen, eli ratkaisevan, ottelun. Ashley vihelsi NHL:ssä 13 kauden ajan ja tämän jälkeen toimi vielä liigan tuomaritarkkailijana ja -neuvojana. Hänet valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1981 tuomariedustajana.

Ashley kuoli sydänvaivoihin 77-vuotiaana tammikuussa 2008. Hän oli naimisissa 56 vuotta June Ashleyn kanssa, ja heillä oli kaksi lasta, tytär ja poika.

## Lähteet

*
Rottenführer

**Rottenführer** oli natsi-Saksan puolisotilaallisisten järjestöjen, kuten SS:n ja Sturmabteilungin, käyttämä arvo.

Arvo otettiin käyttöön ensimmäiseksi SA:ssa vuonna 1932. SA oli laajentunut huomattavasti kansallissosialistisen puolueen suosion kasvaessa ja se uudisti arvoasteikkoaan 1930-luvun alussa. Koska SA:lla ja SS:llä oli samanlainen arvojärjestelmä vielä tuolloin, arvo siirtyi samalla myös SS:lle.

Suoraan käännettynä Rottenführer voi tarkoittaa pienen ryhmän, taisteluparin tai joukkion johtajaa, ja se oli alin arvo, jonka haltijalla oli komennossaan miehistöä. Rottenführer johti ryhmää, johon kuului korkeintaan 6–7 miestä. Waffen-SS:n Rottenführer johti yleensä pientä 3–4 miehen ryhmää, kuten esimerkiksi tulitukiryhmää, konekivääriryhmää tai tiedusteluryhmää. Rottenführerin lähin esimies oli Unterscharführer ja häntä alempi arvo oli Sturmmann. SS:n uudistaessa arvoasteikkoaan vuonna 1934 Rottenführerin arvo ja tehtävä säilyivät, mutta esimieheksi tuli Unterscharführer.

Wehrmacht määritteli vastaaviksi arvoiksi Stabsgefreiterin ja Obergefreiterin. Suomen puolustusvoimiin verrattuna arvo sijoittuu korpraalin ja alikersantin väliin.

Suomeksi arvot kääntyvät tavallisimmin muotoihin ylikorpraali ja esikuntakorpraali (Sven Hassel).

## Katso myös
* SS-arvot

## Lähteet
*

### Viitteet
Anne-Marie Duff

**Anne-Marie Duff** (s. 8. lokakuuta 1970 Lontoo) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt teatterissa, televisiosarjoissa ja elokuvissa. 

Duff syntyi ja kasvoi Lontoossa, mutta hänen molemmat vanhempansa ovat irlantilaisia. Hän oli vuosina 2006–2016 naimisissa näyttelijä James McAvoyn kanssa, ja heillä on vuonna 2010 syntynyt poika.

## Osittainen filmografia
* *[[Peter Pan]]* (1995–1996, teatteri) – Wendy 
* *[[Sota ja rauha]]* (1996, teatteri) – Natasha 
* *[[Kuningas Lear]]* (1997–1998, teatteri) – Cordelia 
* *The Aristocrats* (1999, minisarja) – Louisa 
* *[[Nukkekoti (näytelmä)|Nukkekoti]]* (2000, teatteri) – Nora 
* *[[Magdalena-sisaret]]* (2002, elokuva) – Margaret 
* *[[Tohtori Zivago (minisarja)|Tohtori Zivago]]* (2002, minisarja) – Olja 
* *[[Hävytöntä]]* (2004–2005, televisiosarja) – Fiona 
* *Neitsytkuningatar* (2005, minisarja) – kuningatar Elisabet I
* *[[Nowhere Boy]]* (2009, elokuva) – Julia Lennon
* *[[Viimeinen asema]]* (2009, elokuva) – Sasha Tolstoi
* *[[Suffragette]]* (2015, elokuva) – Violet Miller
* *[[Pako pimeydestä]]* (2015, minisarja) – Claire Church
* *[[Rannalla (vuoden 2017 elokuva)|Rannalla]]* (2017, elokuva) – Marjorie Mayhew
**Universumien tomu* (2019–, televisiosarja) -Ma Costa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Kate Higgins

**Catherine Davis Higgins** (s. 16. elokuuta 1969 Charlottesville, Virginia) on yhdysvaltalainen pianisti, laulaja ja ääninäyttelijä.

## Elämäkerta
Higgins syntyi Charlottesvillessa, Virginiassa, mutta vietti lapsuutensa Alabaman Auburnissa, jossa hän sai kiinnostuksensa musiikkiin ja erityisesti pianoon. Higgins aloitti pianon soittamisen kuusivuotiaana ja harjoitteli soittamista päivittäin. Esiinnyttyään Chicagossa laulamassa hänen äitinsä päätti rohkaista tytärtään entisestään ja high schoolin jälkeen Higgins opiskeli Auburnin yliopistossa jazzmusiikkia muun muassa Bob Richardsonin kanssa. Valmistumisensa jälkeen hän muutti Los Angelesiin, jossa Higgins kuitenkin kohtasi ongelmia musiikin suhteen, koska koki liikaa paineita perheensä hokiessa hänen mahdollisuuksistaan suurmenestykseen. Liikojen paineiden vuoksi Higgins lopulta tyytyi esiintymään yökerhoissa ja ravintoloissa. Hän kuitenkin löysi musiikin nautintonsa uudestaan laulaen hymnejä ja gospelia. Higgins tallensi uudet kappaleensa kopioidakseen ne ystävilleen. Eräs ystävistä soitti kappaleita vankilassa, jossa hän näki eräiden vankien alkaneen itkeä kuunnellessaan Higginsin soittamia hymnejä. Musiikki oli rauhoittavaa ja se sai samalla Higginsin uran nousuun, jonka myötä hän on usein soittanut jazz- ja gospelmusiikkia sekä vaihtoehtoisesti rockia ja popmusiikkia. Tähän mennessä Higgins on julkaissut viisi albumia.

Hänen äitinsä oli nuorempana myös laulaja ja näyttelijä, joka esiintyi usein New Yorkissa.

### Ääninäyttelijänä
Higgins päätyi musiikin lisäksi tekemään töitä ääninäyttelijänä 2000-luvun alussa. Hän aloitti ääniroolien tekemisen dubbaamalla animesarjoja ja tekemällä myös mainosjuontoja. Higgins tunnetaan parhaiten dubattuaan Sakura Harunoa *[[Naruto]]ssa*, Karin Kurosakia *[[Bleach]]issa* ja C.C.:tä *[[Code Geass]]issa*. Lisäksi Higgins on tehnyt useita äänirooleja videopeleihin, kuten **, *[[EverQuest II]]*, *[[Tales of the Abyss]]* ja *[[Project Sylpheed]]*. Alkuperäisiä rooleja animaatioihin hän on tehnyt *[[Animalia (televisiosarja)|Animaliaan]]*, sekä Marvel Comicsin animaatiosarjaan *[[Wolverine and the X-Men]]*. Higgins on myös nykyinen *[[Sonic the Hedgehog (pelisarja)|Sonic the Hedgehog]]*-pelisarjan Tails-ketun ääni. Super Mario Odyssey -pelissä hän ääninäyttelee Paulinea.

## Diskografia
* *Bigger Than Love* (2007)
* *The Solid Rock* (2007)
* *A Very Merry Christmas*
* *Jazz Standards*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivut 
* 
* Anime News Network
*
M61 Vulcan

**M61 Vulcan** -tykki on 20 mm -kaliiperinen Gatling-konekiväärin tyyppinen kiertäväputkinen konetykki, joita käytetään yhdysvaltalaisvalmisteisissa sotilaslentokoneissa. Moniputkisuus vähentää suuritulinopeuksisten konetykkien putkien kuumenemisongelmaa ja mahdollistaa suuremman tulinopeuden.

## Hävittäjälentokoneet
*F-104
*F-105
*F-106 (myöhäisemmät mallit)
*F-111 Aardvark
*F-4 Phantom II
*F-14 Tomcat
*F-15 Eagle
*F-16 Fighting Falcon
*F/A-18 Hornet
*F-22

## Pommikoneet
*B-58 Hustler
*B-52 Stratofortress

## Muuta
M61 on mm. Yhdysvaltain laivastoon käyttämän Phalanx CIWS -konetykin ase osana laivan omasuoja-aseistusta.

## Katso myös
* M134 Minigun, amerikkalainen Gatling-tyyppinen konekivääri

## Aiheesta muualla

*FAS Military Analysis Network: GAU-4 20mm Vulcan M61A1/M61A2 20mm Automatic Gun
Panssarivaunukanuuna

**Panssarivaunukanuuna** on taistelupanssarivaunun pääase. Ensimmäisten panssarivaunujen kanuunat eivät olleet erikoisvalmisteisia, vaan muusta käyttötarkoituksesta niihin sovitettuja. Myöhemmin panssarivaunukanuunat kehittyivät omaan suuntaansa. 

Lataamisensa perusteella panssarivaunukanuunat voidaan jakaa käsin ladattaviin ja automaattisesti ladattaviin. Automaattisesti ladattavista kanuunoista yleinen on neuvostoliittolais-venäläinen 2A46M ja käsin ladattavista saksalainen Rheinmetall L44. Automaattilatauksen etuna on se, että taistelupanssarivaunun miehistön lukumäärää voidaan vähentää lataajan tarpeettomuuden vuoksi yhdellä, yleensä kolmeen.
## Aiheesta muualla
Kanoén kieli

**Kanoé** (myös **kanoê**, **kapixaná**, **kapishana** tai **kapixanã**) on Brasilian Rondônian osavaltion alueella puhuttava lähes kuollut isolaattikieli. Vuonna 2012 kielellä oli vain kolme puhujaa. Suurin osa kieliyhteisön jäsenistä puhuu nykyään portugalia.

Kielellä ei ole virallista kirjallista standardia.

## Luokittelu ja murteet
Vaikka kanoén katsotaan nykyisin olevan isolaattikieli, sitä on aiemmin yritetty sovittaa muihin lähialueen kielikuntiin. Pricen mielestä (1978) kanoé kuului nambiquaralaisiin kieliin, kun taas Greenberg (1990) yritti yhdistää sen kunsaan. Myöhemmin (1997) hän esitti viitteitä siitä, että kieli saattaa kuulua macro-tucanoalaisiin kieliin.

Kanoélla ei ole tunnettuja murteita.

## Fonologia

### Konsonantit

Lähde:

### Vokaalit

Kaikki vokaalit voivat esiintyä myös nasaalisina.

Lähde:

## Kielioppi ja sanasto
Kieliopiltaan kanoé on agglutinoivaa, ja erilaisia liitteitä lisätään erityisesti verbien kohdalla.

Kanoén perussanajärjestys on SOV.

Kanoén lukusanat perustuvat lähtökohtaisesti lukusanoihin 1 (pja) ja 2 (mow). Lukusanat 1–10 kanoéksi:

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Ethnologue
* Swadeshin lista
Pjotr Hohlov

**Pjotr Iljitš Hohlov** (; 12. tammikuuta 1910 Jesipovo Moskovan alue, Venäjän keisarikunta − 7. maaliskuuta 1990 Moskova, Neuvostoliitto) oli Neuvostoliiton ilmavoimien kenraaliluutnantti ja Neuvostoliiton sankari.

Hohlov kävi seitsemän luokkaa keskikoulua ja työskenteli viilaajana moskovalaisessa tehtaassa. Hän siirtyi palvelukseen Neuvostoliiton laivastoon vuonna 1932. Seuraavana vuonna hän valmistui Volgan lentoteknillisestä koulusta ja vuonna 1936 Jeiskin laivastoilmailuopistosta. Toisen maailmansodan alettua hän osallistui vuosina 1939–1940 talvisotaan. 

Kesäkuusta 1941 alkaen Hohlov lensi miinoitus- ja tiedustelulentoja Itämerellä. Hän osallistui Neuvostoliiton suuren isänmaallisen sodan ensimmäiseen Berliiniin kohdistettuun ilmapommitukseen 8. elokuuta 1941 ja tuli nimetyksi Neuvostoliiton sankariksi.

Hohlovin epäillään olleen sen SB-2-lentokoneen päällikkö, joka välirauhan aikana kesällä 1940 pudotti suomalaisen matkustajakone Kalevan Suomenlahteen..

## Kunnianosoitukset
* Kultainen tähti n:o 524 
* Hauta

## Aiheesta muualla
* Geroi strany Хохлов Пётр Ильич 12.1.1910–7.3.1990 Герой Советского Союза
* Hohlov, Pjotr: *Nad tremia moriami* (”kolmen meren yllä”; muistelmat), Moskova 1982 ja Leningrad: Lenizdat, 1988.

## Lähteet
Suomen joukkue lentopallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2007

**[[Suomen lentopallomaajoukkue]]** sijoittui Moskovassa käydyissä EM-kisoissa 2007 neljänneksi, mitä pidetään Suomen kaikkien aikojen parhaimpana saavutuksena lentopalloilussa.

## Joukkue

## Valmennusryhmä

* Päävalmentaja: Mauro Berruto 
* Kakkosvalmentaja: Andrea Pozzi 
* Tilastoijat: Fabio Gabban  , Tuomas Mikkola 
* Fysioterapeutti: Marko Panu 
* Tiedottaja: Toni Flink 
* Lääkäri: Tiina Nylander 
* Managerit: Jaana Tulla , Tero Viitanen 

## Muuta

Suomen joukkueen vakituinen kakkosvalmentaja Pertti Honkanen joutui jättämään kilpailut väliin sairastelun vuoksi. Hänen tilalleen Mauro Berruton avuksi tuli Andrea Pozzi, joka toimi muuten fysiikkavalmentajana joukkueessa.
Suomen joukkue lentopallon Maailmanliigassa 2007

**[[Suomen lentopallomaajoukkue]]** sijoittui vuoden 2007 maailmanliigassa historiallisesti seitsemänneksi. Lentopallomaajoukkue haki paikkaa Puolassa pelattuun lopputurnaukseen villillä kortilla, mutta kortin sai lopulta edellisvuoden hopeamaa Ranska.

## Joukkue

## Valmennusryhmä

* Päävalmentaja: Mauro Berruto 
* Kakkosvalmentaja: Pertti Honkanen, 
* Fysiikkavalmentaja: Andrea Pozzi 
* Tilastoijat: Fabio Gabban  , Tuomas Mikkola 
* Fysioterapeutti Kari Vatjalainen 
* Tiedottaja Toni Flink 
* Lääkäri Tiina Nylander , Kyösti Latvala , 
* Managerit: Tero Viitanen 

## Muuta

Suomen joukkueesta jäi pois paljon huippunimiä loukkaantumisten vuoksi. Joukkueen runkopelaajat Janne Heikkinen ja Simo-Pekka Olli eivät osallistuneet maailmanliigaan ollenkaan. Heikkinen lepäsi raskaan kauden jälkeen, ja Olli kuntoutti leikattua polveaan. Lisäksi Teppo Heikkilä joutui jättämään pelit kesken liigan, kipeän olkapään vuoksi.

Joukkueessa pelasivat myös kaksi veljesparia, kun Oivasen kaksoisveljekset ja Eskon veljekset olivat joukkueessa mukana.
William Allen

**William Allen** (joulukuu 1803 Edenton – 11. heinäkuuta 1879 Ohiossa lähellä Chillicothea) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka toimi uransa aikana senaattorina ja Ohion kuvernöörinä.

Allen edusti Ohiota Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1832–1834 ja senaatissa 1837–1849, häviten valinnan kolmannelle kaudelle vuonna 1848. Hän toimi Ohion kuvernöörinä vuosina 1874–1876 pyrkien vielä toiselle kaudelle, jolle ei kuitenkaan tullut valituksi. Kuvernöörikauden päättymisen jälkeen Allen vetäytyi kotitilalleen lähelle Ohion Chillicothea, jossa hän kuoli 1879.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*William Allen Biographical Directory of the United States Congressin sivuilla
Turkin Grand Prix 2008

**Turkin Grand Prix 2008** (virallisesti **2008 Formula 1 Petrol Ofisi Turkish Grand Prix**) oli Formula 1 -kauden 2008 viides osakilpailu, joka ajettiin 11. toukokuuta İstanbul Parkin moottoriradalla Turkissa.

Kilpailun voitti Felipe Massa, jolle voitto oli kolmas perättäinen Turkin GP:ssä. Super Aguri -talli vetäytyi F1-sarjasta ennen kilpailua. 

## Viikonlopun aikataulu ja sää

## Tulokset
### Aika-ajo

* Giancarlo Fisichellan sijoitusta pudotettiin kolmella, koska hän lähti harjoituksissa varikolta radalle punaisten valojen aikana.

### Kilpailu

### Johtokierrokset

## Muuta
* Giancarlo Fisichellan 200. kilpailu.
* Heikki Kovalaisen ensimmäinen eturivi.

## Katso myös
* GP2 Turkin Grand Prix 2008
* Porsche Supercup Turkin Grand Prix 2008

## Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

## Lähteet
Walther GSP

**Walther GSP** on tarkkuuspistooli, joka on suosittu kilpa- ja harjoitteluase monissa eri ampumaurheilulajeissa, kuten esimerkiksi isopistooliammunnassa, olympiapistooliammunnassa, vakiopistooliammunnassa ja urheilupistooliammunnassa. Ase on puukahvainen, massasulkuinen, alumiinirunkoinen ja sen lipaskuilu sijaitsee liipasinkaaren etupuolella. 
Aseessa on täysin säädettävät tähtäimet. Liipasimen vastus on säädettävissä. Asetta valmistaa Walther.

Ase toimitetaan laukussa kahdella lippaalla varustettuna.

## Eri versiot

Ase on ns. vaihtokaliiperiase, joka Waltherin tapauksessa tarkoittaa sitä että osia vaihtamalla aseen kaliiperi on joko .22 LR tai .32 S&W Long. Aseen voi ostaa myös joko pelkällä .22 LR-sarjalla tai pelkällä .32 S&W-sarjalla varustettuna.

Aseesta on saatavilla myös tarkempi **GSP Expert-versio**, jossa on mm. pidempi piippu, säädettävä rekyylinvaimennin ja aseen piipun heilahtelua ja tärähtelyä vähentävä piippurakenne suuremman tarkkuuden saavuttamiseksi. Pidemmästä piipusta johtuen GSP Expert on myös hieman painavampi kuin perusversio. 

Expert-versiossa on myös nitrokarbonoitu lukko. Valmistajan mukaan tämä vähentää kitkaa ja lisää kestävyyttä.

Vaihtokaliiperiaseen merkittävin etu kahteen erilliseen aseeseen verrattuna on kahvan ja laukaisukoneiston asetusten säilyminen täysin samanlaisena ammuttaessa eri pistoolilajeja. Nykyiset Suomen Ampumaurheiluliiton säännöt mahdollistavat tämän.

Aseen voi tilata useilla erityyppisillä ja kokoisilla kahvoilla. Myös vasenkätisiä ja nuorille ampujille ja naisille sopivia pienempiä kahvoja valmistetaan.

## Muuta
Suomalaisten aseen hallussapitolupaehtojen mukaisesti Walther GSP:hen täytyy olla omat hallussapitolupansa sekä perusaseelle että mahdolliselle vaihtosarjalle. Perusase vaatii aseen hallussapitoluvan ja vaihtosarja aseen osan hallussapitoluvan. Tämä johtuu siitä, että vaihtosarjan kaliiperi on toinen kuin perusaseessa. 

Aseeseen saa myös vaihtosarjan .22 Short-patruunoille, jolloin aseen mallimerkintä on **Walther OSP**.

## Eri versioiden teknisiä tietoja

## Aiheesta muualla
*Maahantuojan Walther-sivu 
*Valmistajan Walther GSP-sivut
Pääskyvuoren kasarmi

**Pääskyvuoren kasarmi** on Pääskyvuoressa, Turussa sijaitseva entinen kasarmialue. Kasarmialue on rakentunut toisen maailmansodan aikana Pääskyvuoren rinteeseen ammustuotantoa varten louhittujen luolien ympärille. Vuonna 1945 alueelle rakennettiin kasarmirakennus Turun Ilmatorjuntapatteristolle (TurItPsto). Patteristo toimi kasarmilla vuoteen 1963 kunnes se siirtyi suurempiin tiloihin Heikkilän kasarmille. Samana vuonna tiloihin siirtyi 2. Erillinen Viestikomppania (2.ErVK). 

Viestikomppania yhdistettiin Heikkilässä sijaitsevien ilmatorjuntapatteriston ja Toisen Erillisen Autokomppanian kanssa Varsinais-Suomen Ilmatorjuntarykmentiksi vuonna 1989. Vuonna 1994 viestikomppania siirtyi Riihimäen Viestirykmenttiin. Alueella toimi vielä vuosina 1996–1997 Turun rannikkorykmentin esikuntapatteri. Esikuntapatterin poistuttua Pansioon ei alueella ole enää koulutettu varusmiehiä. Kasarmialueella toimi Pääesikunnan alainen Etelä-Suomen Johtamisjärjestelmäkeskus.

Kasarmialueelle rakennettiin vuonna 1964 Pääskyvuoren linkkitorni, joka on Turun korkein rakennus. Vuonna 2006 toteutuneella maanvaihtosopimuksella Turun kaupunki sai haltuunsa suurimman osan kasarmialueesta valtiolta. Alueelle kaavoitetaan muun muassa pienkerrostaloasutusta. Suojellun kasarmirakennuksen kaupunki vuokrasi taiteilijoille työtiloiksi. Taiteilijat muuttivat kasarmiin loppukeväästä 2009 ja kasarmirakennus kulkee nyt nimellä Taiteilijatalo Fimbul.

## Kuvia vuodelta 2012

Tiedosto:Pääskyvuoren kasarmi - päärakennuksen pesuhuone.JPG|Päärakennuksessa sijaitseva pesuhuone
Tiedosto:Pääskyvuoren kasarmi - pieni puurakennus.JPG|Sotilaskoti.
Tiedosto:Pääskyvuoren kasarmi - huoltorakennus.JPG|Kasarmilla oleva huoltorakennus
Tiedosto:Pääskyvuoren kasarmi - luolaston suuaukko.JPG|Luolan suuaukko


## Lähteet
* Turun Sanomat 19.6.2005, Suljettu alue avautumassa
* Turun Sanomat 26.8.2006, Turku pääsee myymään tontteja Hirvensalossa
* Turun Sanomat 24.11.2006, Pääskyvuoren tilat osittain sopivat taideväelle
* Fimbul
65 Degrees North

**65 Degrees North** oli oululainen vuonna 2004 perustettu englanninkielinen verkkolehti, jonka toimituskunta koostui vapaaehtoisista englantia puhuvista, useita eri kansallisuuksia edustavista henkilöistä. Lehti oli yksi Suomen harvoista englanninkielisistä lehdistä, ja se käsitteli oululaista arkipäivää, kulttuuria ja tapahtumia. Päätoimittajana toimi Oulun kaupungin keskushallinnon Innovaatiot ja markkinointi -ryhmässä toimiva hollantilaissyntyinen Ata Bos.

Lehti perustettiin Ata Bosin johdolla vuonna 2004 tuottamaan englanninkielistä informaatiota oululaisesta kulttuurista ja tapahtumista Oulun seudulla asuville maahanmuuttajille. Ensimmäisen kerran lehti julkaistiin lokakuussa 2005. Lehden toimittajakunta oli monikansallinen, ja se työllisti kolme osa-aikaista toimittajaa.

## Lähteet
Georg Strömberg

**Georg Adolf** (**G. A.**) **Strömberg** (6. syyskuuta 1823 Helsinki – 31. tammikuuta 1906 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja insinööri, joka toimi Suomen valtion rautateiden ensimmäisenä pääjohtajana vuosina 1862–1903. Tuona aikana rakennettiin lähes koko Suomen rataverkko.

## Nuoruus
Strömbergin vanhemmat olivat tunnettuun kauppiassukuun kuulunut Helsingin oikeuspormestari ja laamanni Johan Adolf Strömberg sekä Antoinette Agricola. Hän kävi Haminan kadettikoulun vuosina 1838–1844 ja palveli sitten ensin vänrikkinä 6. kevyessä tykistöpatteristossa 1844–1847 ja vuodesta 1847 lähtien luutnanttina sotilaallisesti järjestetyssä tie- ja vesikulkulaitosten insinöörikunnassa (joka oli osa Tie- ja vesikulkulaitosten johtokuntaa). Strömberg ylennettiin 1857 kapteeniksi ja 1861 everstiluutnantiksi.

## Ura Rautatiehallituksessa
Vuonna 1849 Strömberg sai määräyksen tutkia mahdollisuutta rakentaa rautatie Helsingistä eteläiseen Hämeeseen. Kun päätös Helsingin ja Hämeenlinnan välisen radan rakentamisesta tehtiin, hänet nimitettiin 1858 rakennustyötä johtaneen Knut Stjernvallin apulaiseksi. Tämän Suomen ensimmäisen rautatien valmistuttua maaliskuussa 1862 Strömberg nimettiin sen vt. päälliköksi. Hänen virkansa vakinaistettiin vuonna 1871. Tie- ja vesikulkulaitosten ylihallituksen alaisena rautatiepäällikkönä hän sai johdettavakseen myös Suomen muut ratayhteydet sitä mukaa kun ne valmistuivat, tosin viraston johtosääntö ei jättänyt rautatiepäällikölle paljoakaan itsenäistä toimivaltaa. Strömberg oli myös Riihimäen-Pietarin ratarakennuksen piiri-insinöörinä 1868–1870.

Rautatiepäällikön kansliasta muodostettiin vuonna 1877 itsenäinen virasto, Rautatiehallitus, ja Strömberg nimitettiin sen ensimmäiseksi pääjohtajaksi. Hän oli tiettävästi pidetty valtion rautateiden henkilökunnan keskuudessa. Strömbergin koko nelikymmenvuotisen johtajakauden aikana Suomeen rakennettiin 3&nbsp;000 kilometriä rautateitä ja kalusto modernisoitui suuresti. Hän jäi eläkkeelle vasta 80-vuotiaana, minkä jälkeen rautatiehallituksen johto venäläistettiin osana sortovuosien yhtenäistämispolitiikkaa. Strömberg sai 1872 valtioneuvoksen ja 1886 todellisen valtioneuvoksen arvonimen. Hän oli vuodesta 1874 Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä. Strömberg osallistui vuonna 1873 Rautatievirkamiesliiton perustavaan kokoukseen.

## Lähteet
Ranskan Grand Prix 2008

**Ranskan Grand Prix 2008** oli Formula 1 -kauden  kahdeksas osakilpailu, joka kilpailtiin 22. kesäkuuta Magny-Cours’n moottoriradalla Ranskassa.

Kilpailu oli viimeinen Ranskan Grand Prix Magny-Cours’n radalla.

Viikko ennen Ranskan GP:n alkua saatiin ikäviä uutisia kun Toyotan entinen tallipäällikkö Ove Andersson kuoli 11. kesäkuuta ajettuaan nokkakolarin rekan kanssa Etelä-Afrikassa ajetussa vanhojen autojen Milligan Classic Rallyssa. Toyota autojen, mekaanikkojen ja kuljettajien ajohaalareita koristivat mustat surunauhat.

## Kilpailu
Kilpailua johti aluksi isolla erolla Kimi Räikkönen, mutta hänen Ferrarinsa pakoputki irtosi ja rikkoi moottorikatetta auton oikealla puolella. Pakoputken rikkoutuminen aiheutti lämpöongelmia ja tehojen putoamista, joka näkyi suorananopeuden putoamisena ja heikkona kiihtyvyytenä hitaista mutkista. Räikkönen sijoittui ongelmista huolimatta toiseksi. Kilpailun voitti Ferrarin Felipe Massa. Kolmanneksi sijoittui Toyotan Jarno Trulli, jolle palkintosija oli ensimmäinen sitten Espanjan GP:n 2005. Samalla palkintokorokesijoitus oli Toyotalle ensimmäinen sitten Australian GP:n 2006.

Massa nousi voittonsa myötä ensimmäistä kertaa urallaan MM-sarjan johtoon. Samalla Massasta tuli ensimmäinen brasilialainen sitten Ayrton Sennan kaudella , joka on ollut kuljettajien MM-sarjan kärjessä.

## Tulokset
### Aika-ajot

### Kilpailu

## Muuta

* Kimi Räikkösen 30. nopein kierros
* Ferrarin 200. paalupaikka ja 210. kilpailun nopein kierros
* Nelson Piquet Jr. ensimmäiset MM-pisteet.

## Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Atia Balba Caesonia

**Atia Balba Caesonia** (85 eaa., Rooma – 43 eaa., Rooma) oli keisari Augustuksen äiti ja Julius Caesarin siskontytär. Atian isä oli preettori Marcus Atius Balbus ja hänen äitinsä Julia oli toiseksi vanhin Julius Caesarin siskoista. Perheeseen kuului myös kaksi muuta tytärtä, joiden nimet olivat Atia Balba Prima ja Atia Balba Tertia. 

Atia meni naimisiin preettori Gaius Octaviuksen kanssa. Octavius eteni urallaan aina Makedonian kuvernööriksi asti. Atian perhe asui lähellä Octaviuksen suvun kotia Velletrissä. Atia ja Octavius saivat kaksi lasta: Octavia Minorin vuonna 69 eaa. ja Augustuksen vuonna 63 eaa.  

Atian on kerrottu olleen poikkeuksellisen uskonnollinen ja moraalinen sekä yksi Rooman ihailluimmista äideistä. Hänen läheisyydessään ei saanut lausua yhtään alatyylistä sanaa tai tehdä minkäänlaista väärää tekoa. Atian on myös sanottu nähneen jumalallisia ennusmerkkejä lapsensa Augustuksen syntymään liittyen. Näiden jumalallisten merkkien vuoksi Augustusta pidettiin Apollon poikana.  

Kun Octavius vuonna 59 eaa. kuoli, Atia meni uusiin naimisiin Lucius Marcius Philippuksen kanssa. Philippus oli vuoden 56 eaa. konsuli. Atia ja Philippus eivät saaneet yhteisiä lapsia, mutta Philippus otti Atian edellisen liiton lapset suojelukseensa. Kun Caesar murhattiin vuonna 44 eaa. Atia ja Philippus pelkäsivät Augustuksen puolesta ja pyysivät tätä olemaan ottamasta vastaan Caesarin perintöä.  

Atia kuoli Augustuksen ollessa konsulina ensimmäistä kertaa vuonna 43 eaa.  Hänet on haudattu Augustuksen mausoleumiin, joka sijaitsee Roomassa.

## Atia populaarikulttuurissa
Polly Walker esittää kuvitteellista Atiaa televisiosarjassa *[[Rooma (televisiosarja)|Rooma]]*. Sarjassa hänet kuvataan ovelaksi, manipuloivaksi ja seksuaalisesti estottomaksi naiseksi, joka pitää erityistä huolta perheensä edusta ja menestyksestä.

## Lähteet
SCORM

**SCORM** (*Shareable Content Object Reference Model*) on joukko digitaalisen oppimateriaalin standardeja ja määrityksiä. Tarkoitus on saada aikaan standardoituja oppimateriaaleja, jotka toimivat erilaisissa oppimisympäristöissä. SCORMin kehitystyö alkoi Yhdysvaltain armeijan tarpeista, mutta myöhemmin  sitä on jatkettu sekä yksityisellä että julkisella sektorilla. Sen tavoitteena on alusta- ja teknologiariippumaton sekä uudelleenkäytettävä sisältö. SCORM on tekninen määrittely eikä sisällä pedagogisia näkökulmia.

Kehittämisen tavoitteena on alusta- ja teknologiariippumaton sekä uudelleenkäytettävä sisältö. Scormin mukaiset kurssisisällöt ovat modulaarisia ja voivat sisältää muun muassa oppimisaihioita, tekstisisältöjä, tehtäviä ja testejä. Modulaarisuus mahdollistaa sisällön osien uudelleenkäytön eri kursseilla (siirrettävyys). Tavoitteena on myös moduulien kuvaustavat hakutoimintoja varten. Moduulien väliset suhteet sekvensseinä on myös kehitystavoitteena. SCORMin avulla sisällön tuottamiskustannukset vähenevät radikaalisti.

Amerikkalainen ADL (Advanced Ditributed Learning) on sertifioinut toukokuussa 2010 301 SCORM-tuotetta ja 329 tuotetta ovat yhteensopivia .

## Versiot
SCORMin nykyinen versio (edition) on 3 vuodelta 2004. Vuonna 2004 on kehitetty uudempaa versiota (edition) 4, josta uusin versio on 1.1. Se on tällä hetkellä beta-testaus¬vaiheessa. 

## Rakenne
SCORM jakautuu kolmeen osaan. Sisällön paketointi määrittelee kuinka sisällöt tulisi pakata ja kuvata. Se perustuu pääosin XML:ään. Ajonaikainen Run Time -osa määrittelee, kuinka sisältö asentuu ja toimii oppimisympäristössä. Se perustuu JavaScript-tyyliseen ECMAScriptiin. Sekvenssiosa määrittelee, kuinka oppija voi navigoida ja selata kurssin osia. Tämä osa on toteutettu XML-muotoisilla säännöillä ja attribuuteilla.

SCORM kurssipaketti on looginen tiedostohakemisto (kansio). Hakemistossa on yksi erityinen tiedosto, joka kuvaa tietoja ja niiden muotoja (XML:n XSD). Tiedosto kuvaa käytetyn sekä uudelleen käytetyn sisällön. Packaging Interchange File (PIF) kuvaa kurssitiedot tiivistetysti WWW-jakelua varten. Pakettien sisältämät tiedot ja niiden järjestely muistuttavat avoimien dokumenttien ODF-muotoa (Open Document Format).

SCORM sisältää ilmaisen SCORM Test Suite testausjärjestelmän, jolla voidaan testata, noudattaako paketti LMS:ää (Learning Management System) ja SCO:ta (Shareable Content Objects).

## SCORM-pakettien muokkaus
SCORM-paketteja voi muokata avoimen lähdekoodin ohjelmalla eXe. Sillä voi muokata myös IMS-paketteja SCORMin lisäksi. Ohjelman eXe kehitysprojekti ei ole enää aktiivinen (maaliskuu 2010). Tuote on sisällytetty iDevice-skeemoiksi, jota WikiEducator käyttää hyväksi.

## Katso myös
* OpenDocument

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* SCORM-sivusto 
* Noin 300 SCORM-sertifioitua tuotetta 
* eXe-muokkain SCORM-tiedostoille 
* ProDiags SCORM link - SCORM aktiviteetteja autotekniikan ja elektroniikan opetukseen
Martti Kadenius

**Martti Kadenius** (s. 11. elokuuta 1955 Tornio) on suomalainen teatterinäyttelijä ja -ohjaaja. Hänellä oli Velho-oopperatrilogian Käärme-oopperassa miespäärooli Iso-Venne, sekä muita pienempiä rooleja. Ohjaajana mm. *[[Maa on syntinen laulu]]*, Velhotar, Selekosen Ihimisiä, Rosvo-Perttunen, Läkkisepän Onni, Piaf-Pariisin Pikku Varpunen, Ruoka Hissi, Keisarin Narri,Över Älven, Mestari, Minä Kirjailijatar, Elämäni Kronikka, Benjamin, Mukka - olen toinen kuin tiedät. Kadenius on näytellyt lukuisissa näytelmissä niin Suomessa kuin Ruotsissa. Kadenius on toiminut myös teatterikriitikkona, sekä kirjoittanut lukuisia kulttuuripoliittisia artikkeleita eri lehtiin.

## Lähteet
Röytän ratapiha

**Röytän ratapiha** on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla  ja se on samalla rataosan eteläinen pääteliikennepaikka. Liikennepaikka on otettu käyttöön vuonna 1928 rataosan valmistuessa.

Liikennepaikka palvelee pääasiassa Outokummun terästehtaan tavarakuljetuksia. Ratapihalta on raideyhteys tehtaan ratapihalle.

Liikennepaikka on miehittämätön, ja kaikki liikenne tapahtuu vaihtotyönä. Liikkumisluvat annetaan radiolla Torniosta käsin, paitsi silloin, kun Tornion liikennepaikka on kaukokäytössä, jolloin luvat annetaan Oulusta.

Röytän asemarakennus on rakennettu vuonna 1928 rautatiehallituksen arkkitehti Thure Hellströmin laatimien laituri-tyyppisten liikennepaikkojen asemarakennuspiirustusten mukaan, kuitenkin peilikuvana.

## Lähteet
Vientirauha

**Vientirauha Oy** oli vuonna 1920 perustettu suomalainen lakonmurtajakaarti, johon kuului enimmillään 34&nbsp;000 jäsentä. Suomalaiset kommunistit ja sosiaalidemokraatit kävivät 1920-luvun alussa valtataistelua Suomen Ammattijärjestön ja ammattiliittojen johdosta. Työnantajat eivät kuitenkaan tunnustaneet ammattijärjestöjä neuvottelukumppaneiksi ja perustivat Vientirauha Oy:n vuonna 1920 murtamaan lakkoja. Vientirauha Oy:n työntekijät pitivät lakkoilijoiden toimintaa Neuvostoliiton tukemana työmaaterrorina, kun taas lakkoilijat pitivät Vientirauha Oy:n työntekijöitä elinehtojensa polkijoina. 

## Historia

Keskeisiä henkilöitä Vientirauha Oy:n perustamisessa vuonna 1920 olivat Kymin Oy:n johtaja Einar Ahlman ja G. A. Serlachius Oy:n johtaja Gösta Serlachius. Vuorineuvos Serlachius oli käynyt opintomatkalla Yhdysvalloissa ja saanut ajatuksen lakonmurtajajärjestön perustamisesta. Perustamisen valmistelivat toimitusjohtaja, kenraali Rudolf Waldén, toimitusjohtaja Jacob von Julin, Gösta Serlachius ja toimitusjohtaja Carl Rosenlew. Perustava kokous pidettiin 28.2.1920 STK:n toimistossa, missä syntyi Valtakunnan Lentävien Työjoukkojen järjestö. Nimi muutettiin pian Yhtymä Vientirauhaksi. Toiminta käynnistyi nopeasti ja ilman sääntöjä; siitä kuitenkin pidettiin huoli, että kaikki palkattavat työntekijät olivat lakkoilun vastustajia. 

Vientirauha Oy:ta johti aktivisti ja jääkärivärväri Martti Pihkala, jonka mukaan järjestöä kutsuttiin myös *Pihkalan kaartiksi*. Aluksi Vientirauhan toimintaa rahoitti paperiteollisuus, mutta 1920-luvun kuluessa mukaan liittyivät kaikki keskeiset työnantajaliitot. Lakon murtaminen oli mahdollista niillä aloilla, joilla työssä ei tarvittu erityistä ammattitaitoa. Erikoisosaamista vaativien alojen lakkojen murtamista varten perustettiin rinnakkaisjärjestö Teknisen Työn Turva, mutta tämä järjestö jäi lyhytikäiseksi.

Lakonmurtajat Vientirauha hankki joko suojeluskuntajärjestön kautta tai värvärien verkoston avulla. Lakonmurtajat olivat usein maalaistalojen poikia tai varakkaampia mökkiläisiä ja Etelä-Pohjanmaa oli keskeinen värväysalue. Mukana oli useita jääkäriliikkeessä toimineita sekä Suomen sisällissotaan valkoisten puolella osallistuneita. Yksi järjestön tunnetuimmista asiamiehistä oli Etelä-Pohjanmaalla Vihtori Kosola.

1920-luvun lakot olivat usein erittäin pitkiä, esimerkiksi maanlaajuinen satamalakko 1928–1929 kesti kymmenen kuukautta, ja näiden lakkojen murtamista työnantajat koettivat toteuttaa Vientirauha Oy:n avulla. Vientirauhan toiminta päättyi lopullisesti vuonna 1940 talvisodan aikana työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen välillä solmittuun tammikuun kihlaukseen.

## Lähteet
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*YLE: Sata vuotta sitten valkoinen Suomi kävi lakkoja vastaan salaperäisen mahtijärjestön avulla 10.3.2024
Euroopan Grand Prix 2008

**Euroopan Grand Prix 2008** (virallisesti **2008 Formula 1 Telefónica Grand Prix of Europe**) oli Formula 1 -kauden 2008 12. osakilpailu, joka ajettiin 24. elokuuta ensimmäisen kerran Valencian katuradalla Valenciassa Espanjassa. Fernando Alonson kilpailu päättyi jo ensimmäisellä kierroksella osuttuaan Kazuki Nakajiman perään. Kilpailun voitti Ferrarin Felipe Massa.

## Viikonlopun aikataulu ja sää

## Rata
:*Pääartikkeli: [[Valencian katurata]]*
Valencian katurata sijaitsee Valenciassa, Espanjassa. Radalla ajettiin ensimmäistä kertaa tällä kaudella. Tapahtuma tullaan järjestämään jatkossakin nimellä Euroopan GP, sillä Espanjan GP on varattu Barcelonassa samana vuonna ajettavalle osakilpailulle.

Rata kiertää kaupungin sataman ympäri. Radan on suunnitellut saksalainen Hermann Tilke, joka on suunnitellut useimmat viime vuosina käyttöönotetut F1-radat.

Sopimus kisan järjestämisestä syntyi 1. kesäkuuta 2007, kun Bernie Ecclestone ja järjestäjät tekijät seitsemän vuoden mittaisen sopimuksen. Rataprofiili julkistettiin 19. heinäkuuta 2007. Radan pituus on lähes 5,5 kilometriä ja siinä on 25 mutkaa; 11 oikealle ja 14 vasemmalle kääntyvää. Huippunopeuden on arvioitu olevan noin 323 kilometriä tunnissa ja keskinopeuden reilut 200 kilometriä tunnissa. Arvioitu kierrosaika on noin puolentoista minuutin luokkaa.

## Tulokset
### Aika-ajo

### Kilpailu

* Rubens Barrichello ja Adrian Sutil lähtivät kilpailuun varikolta autoon tehtyjen muutosten takia.

### Johtokierrokset

## Muuta
* Felipe Massan 100. kilpailu.

## Katso myös
* GP2 Euroopan Grand Prix 2008
* Porsche Supercup Euroopan Grand Prix 2008

## Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jari Vesa

**Jari Vesa** (14. tammikuuta 1961 Rovaniemi – 26. marraskuuta 2020 Tornio) oli suomalainen radiotoimittaja ja viihdetaiteilija, joka työskenteli Yle Radio Suomen maakuntaradiossa Yle Kemissä.

Vesa kuului Jope Ruonansuun ja Tommi Reposen muodostamaan Elvis-osasto-viihderyhmään, jossa hän esitti muun muassa Oula Mälkättäjä -nimistä lappalaismiestä. Vuonna 1992 ryhmä julkaisi albumit *[[Elvis-osasto]]* ja *[[Täällä Washington]]*. Lisäksi Vesa näytteli Yleisradion 1990-luvulla esitetyn *[[KesäQ]]*-ohjelman Riehuvaa reportteria Kärkkäriä. Tuossa yhteydessä *Kärkkäri* oli sukunimeen liittyvä väännös Kärkkäisestä.

Vuosina 2002–2018 hän teki Reposen kanssa ''Anonyymit kotikiusatut'' -nimistä huumoriohjelmaa Yle Radio Suomelle. Viikoittain vaihtuvissa radio-ohjelman aiheissa kaverukset Pauli ja Veijo kertasivat tuoreita ajankohtaistapahtumia kahden miehen pienoismuotoisen vertaistukiryhmän kautta. Ohjelman roolihahmoilla oli kummallakin Martta-niminen vaimo asuinkumppaninaan, joka oli niin sanottu dominoiva kotikiusaaja. Vesa esiintyi myös erilaisissa tapahtumissa kuten Ranuan Hillamarkkinoilla. Hän oli myös vuorotteva juontaja lauantain *[[Nuorten sävellahja#Entisten nuorten sävellahja|Entisten Nuorten Sävellahjassa]]*.

Vesa myös näytteli ja oli mukana TV-ohjelmassa *Lauantaivekkari* ja toimi myös radio-ohjelmien tuottajana.

Hän kuoli 59-vuotiaana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jari Vesa muistoissamme – Näin edesmennyttä radioääntä muisteltiin Yle Lapin lähetyksessä Yle Areena
Adlerschild des Deutschen Reiches

**Adlerschild des Deutschen Reiches** oli Saksan valtakunnanpresidentti Friedrich Ebertin 15. marraskuuta 1922 perustama kunniamerkki. Se oli Weimarin tasavallan aikana korkein kunnianosoitus, jota myönnettiin vielä natsi-Saksankin aikana. Yhteensä kunnianosoitusta myönnettiin 57 henkilölle.

## Weimarin tasavallan aikana myönnetyt
# Gerhart Hauptmann (15. marraskuuta 1922) 
# Paul Wagner (7. maaliskuuta 1923)
# Emil Warburg (9. maaliskuuta 1926)
# Adolf von Harnack (7. toukokuuta 1926) 
# Max Liebermann (20. heinäkuuta 1927)
# Max Planck (23. huhtikuuta 1928)
# Hans Delbrück (11. marraskuuta 1928)
# Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff (22. joulukuuta 1928)
# Wilhelm Kahl (17. kesäkuuta 1929)
# Lujo Brentano (18. joulukuuta 1929)
# Oskar von Miller (7. toukokuuta 1930)
# Friedrich Schmidt-Ott (4. kesäkuuta 1930)
# Theodor Lewald (18. elokuuta 1930)
# Georg Dehio (22. marraskuuta 1930)
# Robert Bosch (23. syyskuuta 1931)
# Walter Simons (24. syyskuuta 1931)
# Carl Duisberg (25. syyskuuta 1931)
# Max Sering (18. tammikuuta 1932)
# Ernst Brandes (11. maaliskuuta 1932)

## Natsi-Saksan aikana myönnetyt
# Eduard Schwartz (22. elokuuta 1933)
# Friedrich von Müller (17. syyskuuta 1933)
# Werner Körte (21. lokakuuta 1933)
# Wilhelm Dörpfeld (26. joulukuuta 1933)
# Hermann Stehr (16. helmikuuta 1934)
# Hugo Hergesell (29. toukokuuta 1934)
# Richard Strauss (11. kesäkuuta 1934)
# Adolf Schmidt (23. heinäkuuta 1934)
# Julius Friedrich Lehmann (28. marraskuuta 1934)
# Heinrich Finke (13. kesäkuuta 1935)
# Ludwig Aschoff (10. tammikuuta 1936)
# Gustav Tammann (20. huhtikuuta 1936)
# Ludolf von Krehl (25. kesäkuuta 1936)
# Erich Marcks (17. marraskuuta 1936)
# August Bier (24. marraskuuta 1936)
# Wladimir Peter Köppen (28. maaliskuuta 1937)
# Emil Kirdorf (8. huhtikuuta 1937)
# Adolf Bartels (1. toukokuuta 1937)
# Bernhard Nocht (4. marraskuuta 1937)
# Alexander Koenig (20. helmikuuta 1938)
# Adalbert Czerny (25. maaliskuuta 1938)
# Henry Ford (heinäkuussa 1938)
# Robert von Ostertag (20. huhtikuuta 1939)
# Friedrich Karl Kleine (14. toukokuuta 1939)
# Albert Pietzsch (28. kesäkuuta 1939)
# Heinrich Sohnrey (19. kesäkuuta 1939)
# Julius Dorpmüller (24. heinäkuuta 1939)
# Arthur Kampf (28. syyskuuta 1939)
# Karl Muck (22. lokakuuta 1939)
# Gustav Krupp von Bohlen und Halbach (7. elokuuta 1940)
# Paul Kehr (28. joulukuuta 1940)
# Heinrich Schnee (4. helmikuuta 1941)
# Albert Brackmann (24. kesäkuuta 1941)
# Ernst Poensgen (17. lokakuuta 1941)
# Gustav Bauer (1. lokakuuta 1944)
# Hermann Röchling (12. marraskuuta 1942)
# Alfred Hugenberg (3. maaliskuuta 1943)
# Ernst Rüdin (19. huhtikuuta 1944)
# Paul Schultze-Naumburg (10. kesäkuuta 1944)

## Lähteet
*  Wolfgang Steguweit, ''Der "Adlerschild des Deutschen Reiches"'' artikkeli Berlinische Monatsschrift nro 6/2000

## Aiheesta muualla
Kosti Elo

**Konstantin (Kosti) Elo** (sukunimi vuoteen 1897 **Eklund**; 1. huhtikuuta 1873 Ruovesi – 3. elokuuta 1940 Tampere) oli suomalainen näyttelijä ja Tampereen Työväen Teatterin pitkäaikainen johtaja.

Elon vanhemmat olivat räätälimestari Emanuel Eklund ja Maria Kristiina Ylirantala. Hän työskenteli räätälinä vuoteen 1897 saakka jolloin hän sai kiinnityksen näyttelijäksi Aapo Pihlajamäen Uuteen suomalaiseen teatteriin vuosiksi 1897–1899. Elo toimi sitten näyttelijänä Suomalaisessa maaseututeatterissa 1899–1903 ja 1904–1917 sekä Kasimir Leinon Suomen näyttämö -teatterissa 1903–1904. Hän oli myös mukana Ida Aalbergin Unkarin-kiertueella 1907.

Elo ohjasi Viipurissa ulkoilmaesityksiä 1914-1917 ja oli uranuurtaja sillä alalla. Tampereen Työväen Teatterin johtajana Elo toimi vuosina 1919–1940. Elon johtajakauden merkittävimpiin esityksiin kuului Ernst Tollerin *Koneittenmurskaajat* vuonna 1923. Tämä näytelmä aloitti teatterin ekspressionistisen kauden. Tampereen Työväen Teatterissa Elo ohjasi kolme kertaa Hamletin ja näytteli itse nimiroolin. 

Elolla oli rooli Roland af Hällströmin ohjaamassa  elokuvassa *[[Paimen, piika ja emäntä (elokuva)|Paimen, piika ja emäntä]]* (1938), jossa hän esitti Vaakerluntia.

Kosti Elon kasvattitytär oli näyttelijä Vappu Elo.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*T. I. Wuorenrinne: Kosti Elo (1933)