open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jarmo Hietaranta

**Jarmo Hietaranta** (s. 1950 Tampere) on suomalainen valokuvaaja, joka on toiminut lehtikuvaajana muun muassa Helsingin Sanomien kuvatoimituksessa vuosina 1971-1980. Hän oli kuvatoimittajana Yleisradion TV1:llä vuosina 1980-1987, jonka jälkeen hän perusti oman studion. Hietaranta on  tehnyt myös tv-dokumentteja MTV3:lle ja Ylelle.

## Ura

Hietaranta valmistui Tampereen kauppaoppilaitoksesta ja opiskeli valokuvausta samaan aikaan yksityisesti. Hän aloitti valokuvaamisen harrastuksena Tampereen kameraseurassa 1960-luvun puolivälissä. Hän avusti aluksi lehtiä freelancerina ja sai 1971 vakituisen paikan kuvaajana Lehtikuva Oy:ssa. Hän siirtyi Helsingin sanomien palvelukseen 1972 ja aloitti kuvatoimittajana 1980 ensin Yle TV2 ja sitten TV1:ssa. Hän perusti oman yrityksensä Jarmo Hietaranta Production Oy:n 1986 ja kuvasi suomalaisille lehtitaloille ja aikakauslehdille. Kuvaajan työn ohessa Hietaranta on toiminut oman yrityksensä lisäksi toimitusjohtajana Story Foto Oy:ssa 1989−1992 ja Studico Oy:ssa vuodesta 1992. Hietaranta teki 1990-luvulla tv-dokumentteja maailman kriisipesäkkeistä (muun muassa Bosnian sota) toimittaja Rauli Virtasen kanssa.

## Näyttelyt
* 1978 *Matkakuvia Siperiasta*
* 1984 *Atleetit*
* 1985 *Africa*
* 1999 *New Photographs*
* 2009 *Kiinalaisia kuvia 1*
* 2010 *Kiinalaisia kuvia 2*

## Kirjat
* 2017 *Back to the USSR*

## Lähteet
* Valokuvalehti ISSN 0355-1466, Helsingin Sanomat , Valokuvan taide, Suomalainen valokuva 1842-1992, SKS, 

### Viitteet
Dunia Engine

**Dunia Engine** on Ubisoftin käyttämä pelimoottori, joka perustuu Crytekin kehittämään CryEngine-pelimoottoriin, mutta alkuperäisestä on käytetty vain noin 2 tai 3 prosenttia.

Ubisoft osti oikeudet *[[Far Cry (pelisarja)|Far Cry]]* -pelisarjaan ja CryEngine-pelimoottorin käyttämiseen vuonna 2006. Pelimoottoria kehitettiin eteenpäin ja ensimmäinen Dunia-pelimoottorilla julkaistu peli oli *[[Far Cry 2]]*.

Uudelleen tehtyä ja muunneltua versiota Dunia Enginestä käytetään mm. pelissä *[[James Cameron's Avatar: The Game]]*. *[[Assassin's Creed II]]* ja *[[Assassin's Creed: Brotherhood]]* käyttävät *Far Cry 2:n* kasvillisuusteknologiaa Anvil-pelimoottorissa.

*[[Far Cry 3]]* käyttää kehittynyttä versiota, Dunia 2:ta. *Far Cry 3:ssa* käytetty versio tukee fysiikkaperusteista renderöintiä, jota on edelleen kehitetty ja parannettu *[[Far Cry 4]]:ssä* käytettyyn versioon.

## Ominaisuudet
Dunia Engine sisältää mm. seuraavat ominaisuudet:

*Dynaaminen sää
*Dynaaminen tulen eteneminen (johon sää vaikuttaa)
*Volumetrinen valaistus (Auringonsäteet)
*Todentuntuinen tuli
*Fysiikat (suurinta osaa esineistä voidaan heittää/siirtää, kuten kuolleet ruumiit)
*Täydellinen yö/päivä- kierto
*Dynaaminen musiikkijärjestelmä
*Tuki suurille kartoille ilman erityisiä tasoja
*Ei-skriptattu tekoäly
*Radiositeettivalaistus tai suora valaistus
*amBX-teknologia oikealle laitteistolle

Dunia Engine käyttää DirectX 10:tä Windows Vistalla mutta on suunniteltu pyörimään myös DirectX 9:llä.

Dunia 2 Engine sisältää mm. seuraavat teknologiat:

*Uudistettu vesiteknologia
*Todentuntuinen sää
*Uusi tekoälyjärjestelmä
*Uusi animointijärjestelmä
*Todentuntuiset kasvojen ilmeet
*Motion Capture -teknologia
*Laskennalliset loisteensiirtomenetelmät (yleinen valaistus)

Dunia 2 Engine käyttää DirectX 10:tä ja DirectX 11:tä Windows Vistalla ja Windows 7:lla.

## Kehitys
Karttaeditori sisältyy Far Cry 2:ssa ja Dunia Engine on kaikissa pelin versioissa. Karttaeditorin pitäisi sisältyä valmiiseen Far Cry 3:een.

## Pelit jotka käyttävät moottoria
* *[[Far Cry 2]]* (2008)
* *[[James Cameron's Avatar: The Game]]* (2009)
* *[[Far Cry 3]]* (2012)
* *[[Far Cry 3: Blood Dragon]]* (2013)
* *[[Far Cry 4]]*
* *[[Far Cry Primal]]* (2016)
* *[[Far Cry 5]]* (2018)
* *[[Far Cry: New Dawn]]* (2019)
* *[[Far Cry 6]]* (2021)

## Katso myös
* Far Cry (pelisarja)

## Lähteet
Anna Santamans

**Anna Santamans** (s. 25. huhtikuuta 1993 Fontcouverte-la-Toussuire) on ranskalainen uimari. 

Santamans saavutti pronssia 50 metrin vapaauinnissa nuorten EM-kilpailuissa Prahassa 2009. Nuorten olympialaisissa Singaporessa 2010 hän sai kultaa 50 metrin vapaauinnissa sekä pronssia 50 metrin perhosuinnissa ja sekajoukkueiden 4&nbsp;×&nbsp;50 metrin vapaauintiviestissä.

Hän kilpaili Lontoon olympialaisissa 2012, jossa hän sijoittui 50 metrin vapaauinnissa 11:nneksi.

Santamans voitti marraskuussa 2012 uinnin lyhyen radan EM-kilpailuissa Chartresissa kultaa 4×50 metrin vapaauinnin ja sekauinnin sekaviesteissä sekä pronssia naisten 4×50 metrin sekauintiviestissä. Kazanin universiadeissa 2013 hän oli toinen 50 metrin vapaauinnissa. Vuonna 2014 hän kuului Ranskan pronssijoukkueeseen Berliinin EM-kilpailuissa 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin vapaauinnin sekaviestissä ja Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa naisten 4&nbsp;×&nbsp;50&nbsp;metrin sekauintiviestissä. Hän sai 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin vapaauinnin sekaviestissä pronssia myös Lontoon EM-kilpailuissa 2016.

Santamans sijoittui Budapestin MM-kilpailuissa 2017 kuudenneksi 50 metrin vapaauinnissa. Glasgow'n lyhyen radan EM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa naisten 4&nbsp;×&nbsp;50&nbsp;metrin vapaauintiviestissä. Saman lajin sekajoukkueiden kilpailussa hän sai pronssia uituaan alkuerissä.

## Lähteet ja huomautukset
Tizer

**Tizer** on punaisenväristä Isossa-Britanniassa myytävää virvoitusjuomaa. Juoman nimen alkuperä on lähtöisin lausekkeesta "Tizer the Appetizer". Sen julkaisi Fred Pickup Manchesterissä vuonna 1924, jolloin se tunnettiin nimellä "Pickup's Appetizer". Pickupin toiminnan loppumisen jälkeen sen omisti Armour Trust, joka kuitenkin myi sen vuonna 1972 A.G Barr plc:lle 2,5 miljoonalla punnalla. Barrin muiden kuuluisten juomien, kuten Irn-Brun, rinnalla Tizerin tarkkaa reseptiä ei ole julkistettu, mutta ainesosaluettelo ja ravitsemukselliset tiedot annetaan tuotteen pakkauksessa. 1990-luvun lopulla Tizer teki päätöksen alkaa myymään muun makuisia versioita Tizer-juomasta, kuten "Purple"- ja "Green"-versioita. Vuosina 1996-2007 Tizerin tekstin tyyli oli **T!zer**.

Vuonna 2007 Tizerin sloganiksi vaihtui "Original Great Taste" ja Tizerin reseptitietolaatikon tekstimäärää vähennettiin. Tizerin pakkauksille tuli myös käyttöön klassisentyylinen ulkonäkö ilman "Ed The Head" -hahmoa. Lukuisista juomaan kohdistuneista muutoksista huolimatta resepti kuitenkin palautettiin vanhaan muotoon vuonna 2009, jolloin oikea hedelmämehu poistettiin ja luontaiset aromit, luonnolliset värit ja makeutusaineet palautettiin takaisin. Tizer entisöitiin vuonna 2011 uudella logolla ja sloganilla "The Great British Pop".

Tizer sponsoroi Traumatizer-nimistä vuoristorataa Southportissa. Vuoristorata suljettiin vuonna 2006 muun huvipuiston kanssa ja sijoitettiin Blackpooliin, jossa se tunnetaan nimellä Infusion.

## Lähteet
Kansallinen tehtävämestari

**Kansallinen tehtävämestari** on ansioituneille shakkitehtävien laatijoille Suomessa myönnettävä tehtäväshakin arvonimi. Sen myöntää tehtäväshakin kansallinen lajiyhdistys Suomen Tehtäväniekat. Päätöksen vahvisti vuoteen 2011 asti Suomen Keskusshakkiliiton (SKSL) kerhojen kokous. Sittemmin SKSL muutti keväällä 2011 nimensä Suomen Shakkiliitoksi. 

Kansallisen tehtävämestarin arvonimen saamisen edellytyksenä on 10 pistettä FIDE-albumeissa julkaistuista shakkitehtävistä. Arvonimen voi saada myös näytetehtävien perusteella. Kansallisen tehtävämestarin arvon on saanut kaikkiaan 31 henkilöä.

Suomen Tehtäväniekat perustettiin vuonna 1935 ja seuraavana vuonna yhdistys perusti kansallisen tehtäväshakin arvonimen. Ensimmäisenä kansallisen arvonimen sai Johannes Öhquist. Öhquist oli 1890-luvulla eräs tehtäväshakin uranuurtajia Suomessa. Viimeisimpänä arvonimen ovat saaneet lahtelainen laatija ja shakinpelaaja **Jorma Pitkänen** (s. 1941) vuonna 2009 ja tehtäväniekka **Mikael Grönroos** (s. 1955) vuonna 2016. 

## Luettelo kansallisen tehtävämestarin arvonimen saaneista henkilöistä

Seuraavat henkilöt ovat saaneet kansallisen tehtävämestarin arvon. Suluissa arvonimen myöntämisvuosi.

## Lähteet
Myllypuron kirkko

**Myllypuron kirkko** on Herttoniemen seurakunnan kirkkorakennus Helsingin Myllypurossa, joka kuuluu Vartiokylän kaupunginosaan. Kirkko on valmistunut vuonna 1992. Myllypuron kirkkoa on suunniteltu 1960-luvulta lähtien, mutta seurakuntayhtymä päätti 1988, ettei kirkkoa rakenneta. Rakentamatta jääneen kirkon ideaa käytettiin hyväksi kappelin suunnittelussa. Kappelista tulikin myllypurolaisille kirkko. Rakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Anja ja Raimo Savolainen.

Kirkkosalin lisäksi rakennuksessa on tilat eri ikäisten kerhoille, työntekijöiden toimitiloja, kirjasto ja asunto vahtimestarille. Rakennus on kaksikerroksinen, kirkkosali ja aula ovat korkeaa tilaa. Erillisessä kellotornissa on 14 kirkonkelloa. 

Alttaritauluna on lasimaalaukset *Lux aeterna*, jotka ovat kuvataiteilija Carolus Enckellin käsialaa. Kirjastossa on Ville Vallgrenin *Kristus ristillä* -reliefi. Kirkkorakennuksessa on myös Enckellin öljyvärimaalauksia sekä kirkkoherra Veijo Vatkan krusifiksi ja reliefi. Veikko Virtasen rakentamat urut ovat 16-äänikertaiset.

Myllypuron kirkossa on ollut tarjolla yösija kodittomille muun muassa Asunnottomien yönä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rengasvyömittari

**Rengasvyömittari** (*Cyclophora porata*) on eurooppalainen mittariperhoslaji. Suomesta se on tavattu toistaiseksi vain kerran.

## Koko ja ulkonäkö
Etusiivet ovat punertavat, lämpimän oranssinruskeat, mutta takasiivet sävyltään selvästi vaaleammat. Siipiä kirjoo runsaiden harmaiden suomujen muodostama pisteytys ja sekä etu- että takasiivissä on selvä keskipilkku, joka muodostuu tummasta renkaasta ja sen valkoisesta keskiosasta. Harmaa suomutus antaa siiville suttuisen vaikutelman. Sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat jakaantuneet riviksi erillisiä mustia pisteitä. Keskivarjo on harmahtava ja sulautuu siiven taustaväriin ilman selvää rajaa. Siipiväli on 23&ndash;27 mm.

Samannäköinen laji on etenkin tammivyömittari (*Cyclophora punctaria*).

## Levinneisyys ja lentoaika
Lajin levinneisyys ulottuu Etelä-Euroopasta ja Englannista Tanskaan, Etelä-Ruotsiin ja Kaukasukselle. Suomesta on tavattu yksi yksilö, joka tavattiin Dragsfjärdiin kuuluvalta Örön saarelta kesällä 2008, mutta se tunnistettiin rengasvyömittariksi vasta vuonna 2010. Lajilla on kaksi sukupolvea, joista ensimmäinen on lennossa touko-kesäkuussa ja toinen heinä-elokuussa.

## Elinympäristö ja elintavat
Rengasvyömittari elää avoimilla metsänreunoilla, niityillä ja pensaikoissa, joissa kasvaa yksittäisiä tammia lämpimillä paikoilla. Elinpaikkojen maaperä on tyypillisesti hiekkapitoista. Perhoset lentävät harvalukuisina hämärän laskeutumisen jälkeen ja niitä tavataan lähinnä vain valolle lentäneenä. Kotelo talvehtii oksaan kiinnittyneenä.

## Ravintokasvi
Toukka elää tammilla (*Quercus*) ja koivuilla (*Betula*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* toukka 
* Bestimmungshilfe des Lepiforums 
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
* Ohje eräiden ''Cyclophora''-suvun mittarilajien erottamiseksi
Mikel González

**Mikel González de Martín Martínez** (s. 24. syyskuuta 1985 Arrasate, Guipúzcoa, Baskimaa, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa kyproslaista AEK Larnakaa ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

## Seurajoukkueura
Mikel pelasi vuosina 2004–2006 kasvattajaseuransa Real Sociedadin reservijoukkueessa Real Sociedad B:ssä 55 Segunda División B:n ottelua. Kaudella 2005–2006 hän pääsi pelaamaan myös edustusjoukkueessa kolme Primera División -ottelua debyytin tapahtuessa 17. syyskuuta 2005 Mallorcaa vastaan. Seuraavalla kaudella pääsarjaotteluja kertyi jo 19, mutta Real Sociedad putosi kauden päätteeksi Segunda Divisióniin. Kaudet 2007–2010 Real Sociedad vietti siis toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mikelin pelatessa kolmen kauden aikana 96 ottelua ja tehden viimeisellä kaudella myös yhden maalin.

Kaudella 2010–2011 Real Sociedad pelasi jälleen korkeimmalla sarjatasolla ja Mikel pääsi kentälle 32 ottelussa. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa hän teki kuitenkin vasta seuraavalla kaudella, jolla otteluja kertyi 28, 19. helmikuuta 2012 Granadan verkkoon.

## Lähteet
* 
* 
*
Vasikka (elokuva)

**Vasikka** (*Le Cousin*) on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Alain Corneaun ohjaama elokuva, joka kertoo huumepoliisin ja ilmiantajan välisestä suhteesta.

## Lähteet
Fırat Aydınus

**Fırat Aydınus** (s. 25. lokakuuta 1973 Istanbul, Turkki) on turkkilainen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä tuomarina vuodesta 2006 lähtien.

## Aiheesta muualla
* Fırat Aydınusin esittely World Referee -sivustolla
Siniset sanat

**Siniset sanat** (*Les Mots bleus*) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Alain Corneaun ohjaama ranskalainen elokuva.

## Juoni
Clara (Sylvie Testud) työskentelee lintukaupassa. Hän on kuuromykän tyttärensä Annasta (Camille Gauthier) yksinhuoltaja. Tyttö ei ole koskaan puhunut sanaakaan, eikä Clara itse osaa lukea. Hänellä on trauma lukemisesta, sillä hänen isoäitinsä Baba joutui hyökkäyksen kohteeksi lukiessaan Claralle satua. Clara laittaa Annan kuuromykkien kouluun, jota johtaa Vincent (Sergi López).

## Lähteet
Colour Me Kubrick

**Colour Me Kubrick** (*Colour Me Kubrick: A Trueish Story*) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Brian W. Cookin ohjaama komediaelokuva. Siinä John Malkovich esittää huijaria, joka tekeytyy harvoin julkisuudessa nähdyksi elokuvaohjaaja Stanley Kubrickiksi. Tarina perustuu tosielämän hahmoon Alan Conwayhin, joka huijasi 1990-luvun Lontoossa rahaa ja seksiä esittämällä Kubrickia.

## Arvioita
*Turun Sanomien* Päivi Valotien mielestä aihe on kiinnostavaa veijarikomedian materiaalia, mutta tuloksena on silti melko tasapaksu yhden vitsin kokonaisuus joka toistaa itseään käymällä läpi huiputuksen toisensa perään. Malkovichin roolityö kannattelee Valotien mielestä tarinaa melko hyvin, vaikka hahmo onkin luotu melkoiseksi elostelevaksi homokliseeksi.

## Lähteet
Vladimir Bogoraz

**Vladimir Germanovitš Bogoraz** (, ennen kääntymistään kristityksi *Natan Mendelevitš Bogoraz*, Ната́н Ме́нделевич Богора́з; 27. huhtikuuta (J: 15. huhtikuuta) 1865 Volynian läänin Ovrutš – 10. toukokuuta 1936 matkalla Donin Rostoviin) oli venäläinen kansa- ja kielitieteilijä sekä yhteiskunnallinen vaikuttaja.

Bogoraz syntyi juutalaisen opettajan perheeseen ja vietti lapsuutensa Taganrogissa. Hän aloitti opinnot Pietarin yliopistossa vuonna 1880. Bogoraz osallistui narodnikkien toimintaan ja joutui useaan kertaan pidätetyksi ja karkotetuksi. Venäjän kaukoitään karkotettuna hän kiinnostui pohjoisten kansojen historiasta ja kulttuurista ja osallistui vuonna 1895 Aleksandr Sibirjakovin rahoittamaan tutkimusretkeen keräten aineistoa tšuktšien ja eveenien keskuudessa.

Vuonna 1898 Bogoraz pääsi Venäjän tiedeakatemian puoltamana palaamaan Pietariin, jossa hän työskenteli Antropologian ja etnografian museossa ja julkaisi aineistokokoelman tšuktšien kielestä ja kansanperinteestä. Vuosina 1900–1901 hän osallistui Franz Boasin johtamaan retkikuntaan tutkien tšuktšeja, korjakkeja, itelmeenejä, kerekkejä ja eskimoita. Myöhemmin Bogoraz asui kaksi vuotta Yhdysvalloissa, jossa vuosina 1904–1910 ilmestyi neljä osaa hänen tšuktšeja käsittelevästä monografiastaan. Sen kolme ensimmäistä osaa on myöhemmin julkaistu myös venäjäksi.

Ensimmäisen maailmansodan aikana Bogoraz toimi rintamalla lääkintämiehenä ja pietarilaisten sanomalehtien kirjeenvaihtajana. Vuoden 1917 jälkeen hän työskenteli tiedeakatemian antropologian ja etnografian museossa sekä maantieteen instituutin ja Leningradin yliopiston professorina. Bogoraz vaikutti voimakkaasti Pohjoisen komitean (1924), Leningradin yliopiston pohjoisen tiedekunnan (1927) ja Pohjoisten kansojen instituutin (1930) perustamiseen. Vuodesta 1932 lähtien hän toimi myös perustamansa tiedeakatemian uskonnonhistoriallisen museon johtajana. 1930-luvulla Bogoraz osallistui aktiivisesti pohjoisten alkuperäiskansojen ja varsinkin tšuktšin kirjakielen luomiseen.

Tieteellisen työnsä ohella Bogoraz toimi myös kaunokirjailijana salanimillä **V. G.** ja **N. A. Tan**. Hän sai tunnustusta kertomuskokoelmastaan *Tšukotskije rasskazy* (”Tšuktšilaiskertomuksia”, 1899). Romaanit *Vosem plemjon* (”Kahdeksan heimoa”, 1902), *Žertva drakona* (”Lohikäärmeen uhri”, 1909) ja *Na ozere Lotše* (”Lotšejärvellä”, 1914) kuvaavat kivikauden elämää. Vuonna 1931 ilmestyi kokoelma *Kolymskije rasskazy* (”Kolyman kertomuksia”) ja vuonna 1935 romaani *Voskresšeje plemja* (”Uudesti syntynyt heimo”), joka kuvaa tšuktšien elämässä vallankumouksen jälkeen tapahtuneita muutoksia. Poliittisesti epäluotettavana pidetty kirjailija jäi unohduksiin kuolemansa jälkeen, mutta vuodesta 1958 lähtien hänen teoksiaan alettiin jälleen julkaista Neuvostoliitossa. Niistä monet on käännetty myös vieraille kielille.

## Lähteet
Horei-Ver

**Horei-Ver** () on taajama ja  Horei-Verin maalaiskunnan keskus Zapoljarnyin piirissä Nenetsian autonomisessa piirikunnan eteläosissa Pohjois-Venäjällä.

Taajama sijaitsee Petšoran sivujoen Usan oikeanpuoleisen eli pohjoisen sivuhaaran Kolvajoen yläjuoksulla. Hieman alempana Kolvan varrella sijaitsee myös Horei-Verin maalaiskuntaan kuuluva öljyntuotantotaajama Harjaginski (eli Harjaga), joka on kuntakeskusta paremman, etelään Komin tasavallan Usinskiin johtavan maantien piirissä. Sen sijaan Horei-Veriin ei ole hyvää, ympärivuotisesti liikennöitävissä olevaa maantietä, joskin kärryteitä ja talviteitä käytetään jossain määrin. Puuttuvan tieyhteyden takia Nenetsian pääkaupunkiin Narjan-Mariin, joka on linnuntietä noin 215 kilometrin päässä, sujuu nopeiten pienkoneella (Antonov An-2 yhä käytössä) tai helikopterilla (esimerkiksi Mi-8) lentäen taajaman pohjoispuolella sijaitsevalta pienlentokentältä.

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Horei-Verin maalaiskunnassa asui yhteensä 739 ihmistä. Kunnan väestöstä noin puolet on nenetsejä. Taajamassa on muun muassa koulu, kulttuurikeskus ja sairaala. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Horei-Verin maalaiskunta piirin sivustolla   (zrnao.ru)
*Kolvajoen virtaamatietoja Horei-Veristä   (russia-arcticnet.sr.unh.edu)
M/S Betancuria

**M/S Betancuria** on ollut seuraavien lauttojen nimenä:

*M/S Betancuria IMO 8000226, nyk. autolautta M/S Wasa Express
*M/S Betancuria IMO 7360667, vuonna 2010 nimellä M/S Winner 10 romutettu autolautta.
Roolipeli (elokuva)

**Roolipeli** (*La Répétition*) on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Catherine Corsinin ohjaama elokuva.

## Juoni
Nathalie (Emmanuelle Béart) ja Louise (Pascale Bussières) ovat lapsuuden sydänystäviä, joista molemmista tuli näyttelijöitä. Vuosien eron jälkeen he löytävät taas toisensa. Nathaliesta on tullut kuuluisan teatterin komedienne, kun taas Louise tekee hammasproteeseja.

## Näyttelijät

Lähde: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Wonderland Murders

**Wonderland Murders** (televisiossa **Wonderland – miljoonan taalan murhat**, *Wonderland*) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut James Coxin ohjaama draamaelokuva, joka perustuu vuonna 1981 sattuneisiin tosielämän murhatapauksiin. Pääosaa esittää Val Kilmer.

## Arvioita
*Turun Sanomien* Tapani Maskulan mielestä elokuvan tomppelimaiset henkilöhahmot eivät ole kovin kiinnostavia, vaikka heistä paljastuu syvää alakuloa. ”Wonderland Murders on teknisessä keikaroinnissaan turhauttava elokuva, jännäriksi liian sotkuinen ja vakavasti nieltäväksi draamaksi sensaatiojournalismiin vivahtava. Filmin ainekset kasvavat kirjaimellisesti esiin sanomalehtien uutisotsikoista, mutta tekijät eivät vaivaudu vetämään niiden taustalta paljastuviin kohtalon oikkuihin juuri lainkaan sosiaalisia ulottuvuuksia.”

## Lähteet
Kultainen portti (elokuva)

**Kultainen portti** (*Nuovomondo*) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Emanuele Crialesen ohjaama elokuva 1900-luvun alussa Italiasta Yhdysvaltoihin siirtolaiseksi muuttavasta perheestä.

## Lähteet
Avesta (täsmennyssivu)

**Avesta** voi tarkoittaa seuraavia:

* Avesta, zarathustralaisuuden pyhien kirjoitusten kokoelma
* avesta, muinaispersialainen kieli
* Avesta, kunta Taalainmaalla, Ruotsissa
* Avesta, Avestan kunnan keskustaajama
Seppo Oinonen

**Seppo Sakari Oinonen** (6. helmikuuta 1917 Kuopio – 16. toukokuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja ammattikasvatushallituksen pääjohtaja. Seppo Oinonen kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1936. Hän suoritti diplomi-insinöörin tutkinnon Teknillisen korkeakoulun koneenrakennusosastolla vuonna 1945. Vuonna 1948 Oinonen aloitti Pohjois-Karjalan keskusammattikoulun metallityönosaston ammattiaineiden opettajana ja rehtorina. Vuoden 1959 alussa Oinonen siirtyi Ammattikoulujen Hämeenlinnan opettajaopiston yliopettajaksi ja rehtoriksi. Tästä tehtävästä Oinonen siirtyi ammattikasvatushallituksen ammattiopetuksen osastopäälliköksi vuonna 1969. Ammattikasvatushallituksen pääjohtajaksi hänet nimettiin 1.5.1975. Hän hoiti kyseistä virkaa eläkkeelle jäämiseen asti 1.8.1980.

Oinonen piti opetustyössä tärkeänä ydinkohtien ymmärtämistä, opetuksen havainnollisuutta sekä oppilaiden omatoimisuuden kehittämistä. Ryhmätyöskentelyä varten Oinonen suunnitteli välineistön fysiikan ja kemian opetukseen, joita käytettiin monissa ammattikouluissa. Siirryttyään Hämeenlinnan opettajaopistoon hän antoi kokelaille tehtäväksi suunnitella havaintovälineitä ammattikoulujen teknisille linjoille. Oinonen suunnitteli myös havaintokatsomon, jossa istuimet olivat kahdessa tai kolmessa rivissä ja se voitiin siirtää esiteltävän kohteen viereen. Oinonen teki itse oppituntien työskentelyohjeet. 60-luvulla hän kirjoitti useita oppikirjoja kemian ja fysiikan opetukseen.

## Lähteet
Kimmo Huotelin

**Kimmo Huotelin** (s. 2. syyskuuta 1974 Mikkeli) on suomalainen peliuransa päättänyt jääpalloilija. 

## Ura

Huotelin edusti Bandyliigassa Mikkelin Kamppareita ja työskenteli lisäksi seuran toiminnanjohtajana vuosina 2008-2023. Kampparit voitti hänen peliuransa aikana kaksi Suomen mestaruutta.

Huotelin pelasi urallaan myös 11 kautta Ruotsissa, joista kaikkiaan yhdeksän maan pääsarjassa Edsbyns IF:n joukkueessa, jossa hän voitti neljä Ruotsin mestaruutta. 

## Maajoukkueura
Suomen jääpallomaajoukkueessa hän esiintyi 101 kertaa. Hän oli mukana vuonna 2004 maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa. Kaikkiaan Huotelin osallistui 11 kertaa MM-kisoihin.

## Yksityiselämä
Huotelinin poika Simo debytoi Bandyliigassa kaudella 2021-2022.

## Saavutukset
**Seurajoukkueissa**
* Suomen mestaruus: 2012 ja 2015 Kampparien riveissä
* SM-hopea: 2011, 2018, 2023
* SM-pronssi: 2013, 2016, 2019
* Ruotsin mestaruus: 2004, 2005, 2006 ja 2008

**Maajoukkueessa**
* 1 maailmanmestaruuden vuonna 2004,
* 1 maailmanmestaruushopea vuonna 1999,
* 6 maailmanmestaruuspronssia vuosina 2001, 2006, 2007, 2008, 2009 ja 2011,
* pelannut 11 MM-kisat.

**Henkilökohtaisesti**.
* Vuoden jääpalloilija: 2005 ja 2012
* Bandyliigan maalipörssin voittaja 2012 (51 maalia)
* Bandyliigan pistepörssin voittaja 2011 (23+13 = 36 pistettä) ja 2015 (27+24 = 51 pistettä)

## Lähteet
*Internet Bandy Database
*Huotelin rusbandy.fi -sivustossa
*Suomen jääpalloliitto, Maaottelupelaajat

## Viitteet
Elizabethtown (elokuva)

**Elizabethtown** on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen draamakomedia, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Cameron Crowe. Tragikoomisessa tarinassa Orlando Bloom esittää koripallotossujen suunnittelijaa, joka on uhrannut kahdeksan vuotta tuotekehitysprojektiin, joka osoittautuu täydelliseksi fiaskoksi. Samana päivänä kun hän saa potkut, hän kuulee isänsä kuolleen ja lähtee hakemaan tämän ruumista haudattavaksi Kentuckyn Elizabethtownista. Menomatkalla tyhjässä lentokoneessa hän tutustuu lentoemäntään (Kirsten Dunst), joka muuttaa hänen elämänsä.

Elokuva sai valtaosin nuivia arvosteluja Toronton elokuvajuhlilla tapahtuneen ensi-iltansa jälkeen. Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Tanja Sihvosen mielestä elokuvassa on hyvä perusidea, mutta hajanainen juoni ja liikaa sivuhenkilöitä. Hän kehuu Kirsten Dunstin pirteää roolityötä.

## Lähteet
Kullervo Linnan Säätiö

**Kullervo Linnan Säätiö sr** oli vuosina 1988–2019 toiminut, Kullervo Linnan mukaan nimetty säätiö, jonka tarkoituksena oli edistää iskelmä- ja tanssimusiikin luomista ja esittämistä Suomessa. Säätiö myönsi Kullervo Linna -palkintoa vuosittain Linnan syntymäpäivänä 24. marraskuuta. Vuonna 2021 palkintojen arvo oli 2&nbsp;000 euroa. Vuonna 2019 säätiö sulautui Suomen Musiikintekijöiden Georg Malmstén -säätiöön, jonka hallitus jakaa palkinnot.

Vuosina 2008–2018 säätiö jakoi joka toinen vuosi myös Ilpo Hakasalo -palkintoa, joka oli tunnustus kotimaisen populaarimusiikin aseman edistämisestä esimerkiksi toimittajana, tutkijana tai kirjailijana. Hakasalo oli musiikkitoimittaja ja säätiön hallituksen pitkäaikainen jäsen. Vuonna 2018 palkinnon arvo oli 2&nbsp;000 euroa. Palkinto myönnettiin Hakasalon perintövaroista.

## Kullervo Linna -palkinnon saajat
* 1989 Esa Pulliainen, Matti ja Teppo Ruohonen
* 1990 Reijo Taipale
* 1991 Pauli Granfelt, Jukka Koivisto
* 1992 Kaija Pohjola
* 1993 Jukka Kuoppamäki, Erkki ”Eki” Jantunen ja Mutkattomat
* 1994 Jori Sivonen, Finlanders
* 1995 Souvarit
* 1996 Markku Johansson, Timo Turpeinen
* 1997 Kalervo ”Kassu” Halonen, Yölintu
* 1998 Rauno Lehtinen & Savannah
* 1999 Veikko Juntunen, Kari Tapio
* 2000 Turkka Mali, Martti Metsäketo
* 2001 Pekka Hartonen, Kari Litmanen
* 2002 Berit, Jorma Toiviainen
* 2003 Arja Koriseva, Tanssiorkesteri Petoman
* 2004 Anna Eriksson, Vexi Salmi
* 2005 Anne Mattila, Ilkka Vainio
* 2006 Katri Helena, Erik Lindström
* 2007 Marion Rung, Veikko Samuli
* 2008 Matti Esko, Mika Toivanen
* 2009 Lea Laven, Ossi Runne
* 2010 Maria Lund, Kari Tuomisaari
* 2011 Anneli Saaristo, Timo Kiiskinen
* 2012 Paula Koivuniemi, Pepe Kovanen & Korsuorkesteri
* 2013 Sauvo Puhtila, Suvi Teräsniska
* 2014 Tuure Kilpeläinen, Vieno Kekkonen
* 2015 Eija Kantola, Esa Nieminen
* 2016 Marita Taavitsainen, Markus Allan
* 2017 Eino Grön, Sinikka Svärd
* 2018 Antti Ketonen, Juha Hostikka
* 2019 Eini, tanssiorkesteri Neitoset, Tino Ahlgren
* 2020 Esa Eloranta, Marko Maunuksela
* 2021 Saija Tuupanen, Anna Kokkonen
* 2022 Eija Hinkkala, Kyösti Mäkimattila
* 2023 Pirkko Mannola, Chrisse Johansson
* 2024 Sana Mustonen, Vesterinen Yhtyeineen
* 2025 Mariska, Komiat

## Ilpo Hakasalo -palkinnon saajat
* 2008 Pekka Gronow
* 2010 Juha Henriksson
* 2012 Sari Tamminen
* 2014 Pekka Tapani Laine
* 2016 Juha Nikulainen
* 2018 Ari Hakulinen

## Lähteet
* Vuosina 1989–2012 palkitut Pomus.netissä (archive.org)
### Viitteet
Haaparanta

**Haaparanta** () on samannimisen Haaparannan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Norrbottenin läänissä ja Norrbottenin historiallisessa maakunnassa Pohjois-Ruotsissa. Vuoden 2020 lopussa taajamassa oli noin 6600 asukasta. Aivan Haaparannan pohjoispuolella sijaitsee myös Marielund-niminen taajama, jossa oli 1 726 asukasta. Haaparanta ja Marielund laskettiin aikaisemmin samaksi taajamaksi.

Haaparanta oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki. Aluksi siihen kuului vain Haaparannan taajaman alue, mutta kuntaliitosten myötä kaupunkiin tuli kuulumaan myös laajoja maaseutualueita. Koko Haaparannan kaupunki muutettiin nykyiseksi Haaparannan kunnaksi Ruotsin siirtyessä yhtenäiseen kuntamuotoon.

Haaparanta perustettiin vuonna 1821 korvaamaan Haminan rauhassa Venäjälle muun Suomen mukana menetettyä Torniota. Haaparanta ja Tornio muodostavat kaksoiskaupungin, josta nykyään käytetään nimiä *TornioHaparanda* ja *HaparandaTornio*, aiemmin myös *EuroCity*.

Haaparannalla on puutavaran vientisatama, joka sijaitsee Salmen ulkosatamassa. Kaupunki yhdistettiin Ruotsin rautatieverkkoon 1915, ja rata Tornionjoen yli Tornioon avattiin 1919.  

Haaparannalla toimii maailman pohjoisin Ikea-tavaratalo, joka avattiin vuonna 2006. Haaparanta on tunnettu pitkään ostosturismista, jonka merkittävin asiakaskunta on Pohjois-Suomessa asuvat. Yleisimpiä tuotteita joita ostetaan ovat muun muassa nuuska, virvoitus- ja energiajuomat ja makeiset. Varsinkin takavuosina niin sanotuilla rasvaretkillä suomalaiset ostivat usein Haaparannan kaupoista voita ja muita elintarvikkeita.

## Väestönkehitys

## Suomen kielen asema
Ruotsin Norrbottenissa eli Länsipohjassa (nykyiset Pajalan, Haaparannan, Ylitornion, Kiirunan ja Jällivaaran kunnat) oli vuosina 1855–1920 suomenkielinen kansakouluverkosto ja Haaparannan opettajaseminaari, maailman toiseksi vanhin suomenkielinen seminaarilaitos Jyväskylän jälkeen. *[[Haaparannan Sanomat]]* oli koko Euroopan ainoa suomenkielinen lehti, jota Venäjän viranomaiset eivät sensuroineet. Suomen suuriruhtinaskunnassa lehdet olivat tuolloin sensuurin alaisia. Myös jumalanpalvelukset pidettiin kirkoissa suomeksi. Virkamieskäytössä suomi ei alueella kuitenkaan ollut.

Nykyään Haaparanta on Ruotsin suomenkielisin kunta. *Ruotsin Sanomien* mukaan (2004) suomi ja meänkieli ovat kunnassa edelleen enemmistökielenä.. Haaparannan asukkaista 35 prosenttia on syntynyt Suomessa ja suurin osa muistakin asukkaista osaa suomea tai meänkieltä. Tornionjokilaaksossa puhuttu meänkieli on suomen kielen murre, joka sisältää paljon ruotsin kielestä lainattua sanastoa. Ruotsissa sekä suomella että meänkielellä on virallisen vähemmistökielen asema. Vuoden 2004 lopussa Haaparannan kunnanhallitus hyväksyi ensimmäisenä kuntana Ruotsissa vähemmistöpoliittisen ohjelman vähemmistöpalvelujen ja -oikeuksien takaamiseksi. Haaparannalla on kaksikielinen peruskoulu, jonka oppilaista osa asuu Suomen puolella.

## Tapahtumat
Vanhoillislestadiolaisten suviseurat järjestettiin vuonna 1909 Torniossa ja Haaparannalla.

## Katso myös
* Haaparannan rautatieasema
* Luettelo Haaparannan julkisista taideteoksista

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
BiNet USA

**BiNet USA** on Yhdysvalloissa toimiva voittoa tavoittelematon organisaatio. Se muodostaa verkoston, jonka alla toimii useita ryhmiä, hankkeita ja henkilöitä. BiNet USA pyrkii ylläpitämään biseksuaalien yhteisöä sekä lisäämään biseksuaalien pridea, ihmisten tietoisuutta biseksuaalisuudesta ja aiheen näkyvyyttä. Kyseessä on vanhin kansallinen biseksuaalien järjestö Yhdysvalloissa. Se on toiminut vuodesta 1990. Toimittaja Gary North oli mukana perustamassa sitä.

## Lähteet
Margot Käßmann

**Margot Käßmann** (s. 3. kesäkuuta 1958) on saksalainen piispa. Hän toimi vuosina 1994–1999 Saksan evankelisten kirkkopäivien pääsihteerinä ja sitten vuoteen 2010 Hannoverin evankelisluterilaisen maakirkon maapiispana. Vuosina 2009–2010 hän myös toimi Saksan evankelisen kirkon neuvoston puheenjohtajana ja oli kirkon ensimmäinen naispuolinen johtaja. Käßmann sai pappisvihkimyksen vuonna 1985. Hänestä tuli Hannoverin Gottfried Wilhelm Leibniz -yliopistoin kunniatohtori vuonna 2001 ja Ruhrin yliopiston kunniaprofessori 2010. Hänellä on neljä lasta.

Käßmann erosi tehtävistään jäätyään helmikuussa 2010 kiinni rattijuopumuksesta (1,54 promillea veressä). Hän on ilmaissut tukensa kansallisdemokraattisen puolueen kieltämiselle. Häneltä leikattiin vuonna 2006 rintasyöpä.

## Lähteet
David Boui

**David Patrick Boui** (s. 28. kesäkuuta 1988 Bangui, Keski-Afrikan tasavalta) on keskiafrikkalainen taekwondoin. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän pääsi alle 68 kg:n painoluokassa jaetulle seitsemännelle sijalle. Hän myös toimi samoissa kisoissa lipunkantajana. Boui voitti Afrikan olympiakarsintaturnauksen 2012 ja sai Afrikan-mestaruuskilpailuissa pronssia alle 68 kg:n painoluokassa 2014. Afrikan olympiakarsintaturnauksessa 2016 hän sijoittui kolmanneksi. Saman vuoden kesäolympialaisissa Rio de Janeirossa hän pääsi alle 68 kg:n painoluokassa jaetulle yhdennelletoista sijalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Șerban Ionescu

**Șerban Ionescu** (23. syyskuuta 1950 Corabia – 21. marraskuuta 2012 Bukarest) oli romanialainen näyttelijä. Hän työskenteli Bukarestin kansallisteatterissa ja esiintyi lisäksi elokuvissa, joihin lukeutuvat *[[Dincolo de America]]* (2008), *[[WebSiteStory]]* (2010) ja *[[Umilinţă]]* (2011). Ionescu kuoli Floreascan sairaalassa kärsittyään ALS-taudista.

## Lähteet
Whoppers

**Whoppers** on kokoelma The Hershey Companyn kehittämiä mallasmaidon makuisia suklaapalloja. Whoppersin makeiset ovat pieniä, pyöreitä palloja, jotka ovat halkaisijaltaan 3/4 tuumaa. Niitä myydään tyypillisesti pienessä pahvisessa karkkipaketissa, suuremmassa paketissa, joka muistuttaa maitopurkkia, "Fun Size" -lajikkeessa, joka on putkenmuotoinen ja muovinen sinetöity pakkaus ja joka kattaa kaksitoista 21 gramman painoista Whopperia, tai pienemmässä putkenmuotoisessa pakkauksessa, joka sisältää kolme 6,8 gramman painoista Whopperia.

## Makuvaihtoehdot

Tässä on makuvaihtoehdot, joita valmistetaan tällä hetkellä.

* Original (suklaa)
* Mansikkapirtelö
* Reese'sin maapähkinävoi

## Lähteet
Marjan Jelenko

**Marjan Jelenko** (s. 22. heinäkuuta 1991 Zreče) on slovenialainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edustaa SSK Velenje -seuraa.

Jelenko saavutti nuorten MM-kilpailuissa Hinterzartenissa vuonna 2010 hopeaa viiden kilometrin Gundersen-kilpailussa ja pronssia joukkuekilpailussa. Seuraavan vuoden Otepään nuorten MM-kilpailuissa hän sai kultaa 5 kilometrin ja hopeaa 10 kilometrin Gundersen-kilpailussa. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Liberecin MM-kilpailuissa 2009. Oslon MM-kisoissa 2011 hän oli 27:s normaalimäen Gundersen-kilpailussa ja kahdeksas normaalimäen joukkuekilpailussa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa seitsemäs. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa 16:nneksi ja normaalimäessä 21:nneksi.

Jelenko kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Chaux-Neuve'ssa tammikuussa 2009. Parhaimmillaan hän on sijoittunut viidenneksi Lillehammerissa marraskuussa 2012.

## Lähteet
Paulina Buziak

**Paulina Buziak** (s. 16. joulukuuta 1986 Mielec) on puolalainen kävelijä. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja jäi 20 kilometrin kävelyssä 45. sijalle. Hän on kilpaillut OTG Sokół Mielecille, ja häntä on valmentanut Jozef Wojtowicz. Buziak teki vuonna 2012 Puolan-ennätyksen 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1:29:44.

## Lähteet
Somebody’s Watching Me

**Somebody’s Watching Me** on yhdysvaltalaisen R&B-laulaja ja -lauluntekijä Rockwellin esikoisalbumi vuodelta 1984.

Tuotannosta ja kappaleiden sovituksista ovat vastanneet Curtis Anthony Nolen ja Rockwell. Levy-yhtiö on Motown Record Corp.

## Kappaleet

Nimikappale on vuodelta 1983 ja muut vuodelta 1984. Kaikkien laulujen kustannusyhtiö on Jobete Music, paitsi "Taxmanin" osalta Maclen Music (BMI).

## Singlet

Artikkelin Rockwell mukaan albumilta on vuonna 1984 julkaistu singlet
* *Somebody’s Watching Me*
* *Obscene Phone Caller*
* *Foreign Country*
* *Taxman*
* *Knife*

## Kokoonpano

kosketinsoittimet ja syntetisaattorit:
* Rockwell
* Curtis Anthony Nolen
* Jim Foelber
* Gregory Karukas
* Russell Ferrante
* Norman Dozier
* Randy Waldman
* Michael Lang
kitarat:
* Thomas J. Parker
* Nicholas Brown
basso:
* David Cochrane kappaleella "Knife"
syntetisaattoribasso:
* Rockwell
* Curtis Anthony Nolen
* Gregory Karukas

rummut:
* Ricky Lawson kappaleella "Knife"
* Philip Madayag
lyömäsoittimet:
* Rockwell
* Curtis Anthony Nolen
taustalaulu:
* Rockwell
* Michael Jackson (Epic Records) kappaleella "Somebody’s Watching Me"
* Curtis Anthony Nolen
* Monalisa Young
* Terry Young
* Oma Drake
* Norman Dozier
* Lyndie White
* Terry DeSario
* Jermaine Jackson
* Marva Holcolm

## Tuotantotiedot

* Tuottajat: Curtis Anthony Nolen ja Rockwell / Super Three Productions
* Vastaava tuottaja: Ray Singleton
* Levy-yhtiö: Motown Record Corporation
* Äänitys: Mars Recording Studios, Los Angeles, Kalifornia
* Miksaus ja masterointi: Motown / Hitsville U.S.A. Recording Studios, Los Angeles, Kalifornia
* Äänittäjät: Arne Frager, Joe Q. Hall, Scott Skidmore, Booker T. Jones, III
* Miksaajat: Arne Frager, Curtis Anthony Nolen, Rockwell, Joe Q. Hall, Steve Smith
* Masteroija: John Matousek
* Art Direction: Johnny Lee
* Design: Janet Levinson
* Visuaalinen konsultti: Nancy Leiviska
* LP-levyjen valmistusmaa Euroopassa: Saksa
* Markkinointi ja jakelu: RCA Records
** Belgiassa ja Ranskassa RCA S.A.
** Saksassa RCA Schallplatten GmbH
** Hollannissa RCA B.V.
** U.K:ssa RCA Ltd.

## Lähteet
* Rockwell LP *Somebody's Watching Me* (Motown ZL 72147) 1984

## Aiheesta muualla
*
...som en tjuv om natten

**… som en tjuv om natten** on Börje Larssonin ohjaama ruotsalainen elokuva vuodelta 1940.

Elokuvan käsikirjoitukseen perustuu Toivo Särkän ohjaama suomalainen elokuva *[[Uuteen elämään]]* vuodelta 1942.

## Juoni
Nuori Nisse Ekberg asuu San Franciscossa mutta haluaa palata kotiin Ruotsiin. Nisse ei ole aivan rehellinen nuorukainen, ja kun hänet vahingossa sekoitetaan ruotsalaiseen Göran Bergsteniin, hän teeskentelee olevansa tämä päästäkseen kotimaahan. Kotona hänet suostuttelee rikollinen tuttava jatkamaan esiintymistä kadonneena, sillä tämän perhe omistaa kassakaappitehtaan.  Nisse tulee kuitenkin katumapäälle, sillä koko perhe suhtautuu häneen niin ystävällisesti. Hän rakastuu Göran Bergstenin serkkuun.

## Näyttelijät
Subliminal Antenora

**Subliminal Antenora** on suomalaisen sinfonisen black metalin yhtyeen Alghazanthin toinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2000 levymerkillä Woodcut Records.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Gorath Moonthorn – rummut
* Thasmorg – kitara, basso
* Veilroth – kitara, basso
* Antti Simonen – kosketinsoitin
* Nebiros – laulu

;Vierailijat
* Mynni Luukkainen – Puhdas laulu kappaleessa "An Ode..."
* Torment – Murinalaulu kappaleissa "The Mirrored..." ja "An Ode..." 

## Arvostelut
* Imperiumi: 6/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Subliminal Antenora discogs.com -sivustolla
Pohjanisotalvikki

**Pohjanisotalvikki** (*Pyrola rotundifolia* subsp. *norvegica*) eli **pohjantalvikki** (*Pyrola norvegica*) on isotalvikin alalaji tai oma lajinsa talvikkien suvussa. Se kasvaa kymmenestä 20:een senttimetriä korkeaksi. Lehtiruusukkeen lehdet talvehtivat ja ovat paksuhkoja, sileitä. Niiden lapa on yhdestä kolmeen senttimetriä, pyöreänpuikeasta pitkänpyöreään. Ruoti on enintään samanpituinen kuin lehtilapa. Kukintona on pystykasvuinen terttu, jossa on nuokkuvia kukkia. Verhiönliuskat ovat tasasoukkia ja lyhytsuippuisia. Teriö on vihertävänvalkoinen. Emiön vartalo on käyrä, punainen ja pituudeltaan 6,5–8,5 millimetriä.

## Elinympäristöt
Pohjanisotalvikkia esiintyy lehdoissa, lehtomaisiaa kangasmetsissä, tunturikankailla ja -niityillä.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Pohjanisotalvikki (''Pyrola rotundifolia'' subsp. ''norvegica'')
* Kasviatlas 2021: Pohjanisotalvikin (''Pyrola rotundifolia'' subsp. ''norvegica'') levinneisyys Suomessa.
Pohjanvariksenmarja

**Pohjanvariksenmarja** (*Empetrum nigrum* subsp. *hermaphroditum*) on variksenmarjan alalaji tai laji variksenmarjojen suvussa. Pohjanvariksenmarja on matala talvivihreä varpu, joka kasvaa tavallisesti kohenevana. Lehdet ovat melkein neulasmaisia, tummanvihreitä, niiden alapinnalla on vaalea juova selvästi syvennyksessä. Nuoret versot ovat vihreitä tai vähän punertavia. Pohjanvariksenmarja on tavallisesti yksikotinen (*hermaphroditum*). Marjat ovat mustia, kiiltäviä ja meheviä luumarjoja, joiden tyvellä on kuihtuneita heteitä. Se tuottaa marjoja yleensä runsaammin kuin levinneisyydeltään eteläisempi etelänvariksenmarja (*Empetrum nigrum* subsp. *nigrum*).

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Pohjanvariksenmarja (''Empetrum nigrum'' subsp. ''hermaphroditum'')
Nystypaju

**Nystyvillapaju** eli **nystypaju** (*Salix lanata* ssp. *glandulifera*, syn. *Salix glandulifera*) on pajupensas, joka luokitellaan villapajun (*Salix lanata*) alalajiksi. Se kasvaa enintään metrin korkeaksi. Pensaan haarojen ja usein vuosikasvainten tyviosat ovat kaljuja, villapajulla ne ovat kokonaan villakarvaisia. Nystypajun korvakkeet ovat isoja, herttamaisia, suippoja ja nystylaitaisia, villapajun korvakkeet ovat pieniä ja nystyttömiä. Lehtilavat ovat soikeita tai vastapuikeita, nystylaitaisia, korkosuonettomia, päältä vihreitä ja alta harmaita.

Nystypajua esiintyy Suomen alueella harvinaisena pohjoisessa Inarin Lapissa. Villapajun ja nystypajun välimuodot ovat nystypajua yleisempiä. Villapaju on myös yleisesti risteytynyt kalvaspajun kanssa. Suomen uhanalaisluokituksessa nystypaju on harvinaisuutensa takia vaarantunut laji (VU).

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.
* Rassi, Pertti, Hyvärinen, Esko, Juslén, Aino & Mannerkoski, Ilpo (toim.) 2010: Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010. Ympäristöministeriö & Suomen ympäristökeskus, Helsinki.

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Nystyvillapaju (''Salix lanata'' var. ''glandulosa'')
Adolf Bredenberg

**Gustaf Adolf (G. A.) Bredenberg** (10. elokuuta 1865 Bromarv – 21. helmikuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen Helsingin yliopiston meijeriopin apulainen 1913–1921, ylimääräinen professori 1921–1934, vt. professori 1934–1935. Hän julkaisi alan teoksia. Hän oli myös kansanedustaja (RKP) 1914–1917 ja Hangon lisätyn kaupunginvaltuuston jäsen 1909.

Bredenbergin isä oli merikapteeni Gustaf Samuel Bredenberg, joka omisti Östanbergin tilan Bromarvissa. Bredenberg kävi koulua Helsingissä [Helsingin ruotsalainen normaalilyseo|Svenska normallyceumissa]] ja pääsi ylioppilaaksi 1886. Hän opiskeli agronomiksi 1890 ja filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi kemia pääaineena 1894. Bredenberg täydensi opintojaan useaan otteeseen ulkomailla muunn muassa Alnarpin, Kielin, Berliinin ja Kööpenhaminan maatalouskorkeakouluissa. Hän toimi johtajana, kotieläin- ja meijeriopin opettajana tai tilanhoitajana Harjussa, Vestankvarnissa, Mustialassa ja Kurkijoella, kunnes vuonna 1903 hän tuli valtion vointarkastuslaitoksen johtajaksi Hankoon, jossa toimi myös kunnallisissa tehtävissä. Hän asui Hangossa kymmenen vuotta. Samaan aikaan hän kävi opintomatkoilla ulkomailla ja jatkoi opintoja yliopistossa, jossa hän väitteli tohtoriksi 1912. Sen jälkeen hän vuonna 1913 siirtyi Helsingin yliopistoon maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan opettajaksi. Meijeriopin professuurin lisäksi hän hoiti tilapäisesti myös kotieläinopin professuuria.

Bredenberg avioitui 1895 Anna Cecilia Svenssonin kanssa, joka kuoli 1919. Bredenberg asui Helsingissä eläkkeelle jäätyäänkin mutta seurasi vanhan kotikaupunkinsa asioita ja oli Hangöföreningenin jäsen ja valittu sen puheenjohtajaksikin. Hän oli monien seurojen ja yhdistysten jäsen ja puheenjohtaja, ja hänelle myönnettiin erilaisia kunnianosoituksia, kuten Suomen Talousseuran kultamitali.

## Julkaisuja
**Beiträge zur Kenntnis der Hüllen der Milchfettkügelchen* (1912)
**Studien über den Wassergehalt der finnischen Exportbutter* (1913)
**Studien über die Fettkügelchen in der Kuhmilch* (1913)
* *Illustrerad katalog öfver sydvästra Finlands andelsmejeriförbunds historiska utställning af mjölkhushållningsredskap*, 1913 - suom.: *Kuvitettu luettelo Lounais-Suomen Osuusmeijeriliiton historiallisesta maitotalousesineiden näyttelystä*, Turun Suomalainen kirjapaino- ja sanomalehti 1913.
* *I vår växtsmörfråga*, 1914

## Lähteet
Josef Bremer nuorempi

**Josef Bremer nuorempi**, vuodesta 1850 **Brehmer**, (23. tammikuuta 1789 – 5. joulukuuta 1874 Pyhäjärvi Ul) oli suomalainen kapteeni ja tehtailija.

Bremerin vanhemmat olivat turkulainen tukkukauppias, Teijon ruukinpatruuna, ylitirehtööri Josef Bremer vanhempi ja Anna Charlotta Kijk. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1801.

Bremer palveli tykkijunkkarina Suomen tykistörykmentissä vuodesta 1808 ja hänestä tuli aliluutnantti samana vuonna. Hän sai siirron Wenden tykistörykmenttiin vuonna 1811, erosi rykmentistä samana vuonna mutta palasi uudestaan palvelukseen Wenden rykmenttiin 1812. Bremeristä tuli aliluutnantti 1814 ja hän sai eron kapteenina vuonna 1817 palaten sitten Suomeen.

Bremer omisti Kirjakkalan ruukin 1817–1827. Vuonna 1822 hän vuokrasi Jokioisten ruukin ja kartanon ja lunasti ne omistukseensa vuonna 1827. Högforsin (Karkkilan) ruukin Bremer omisti vuodesta 1836 lähtien. Hän perusti Högforsiin Suomen ensimmäisen putlauslaitoksen vuonna 1852 ja valssaamon sekä Joroisiin Huutokosken masuunin 1858.

Josef Bremer oli naimisissa vuodesta 1817 Albertina Sofia Baerin (k. 1878) kanssa. Heidän poikansa oli vuorihallituksen intendentti Valfrid Leopold Brehmer. Bremerillä oli viisi veljeä, joista mainittakoon turkulainen kauppias ja verkatehtailija Jakob Reinhold Bremer (1773–1830), masuunimestari ja tehtailija Karl Otto Bremer (1776–1828), kauppalaivuri Hans Henrik Bremer (1779–1832) sekä Teijon ja Kirjakkalan ruukkien omistaja Robert Bremer (1777–1844). 

Maanviljelysneuvos Nestor Maximilian Bremer oli Josef Bremerin veljenpoika ja ottolapsi. 

## Lähteet
Josef Bremer vanhempi

**Josef Bremer vanhempi** (s. 10. kesäkuuta 1743 Turku – 2. toukokuuta 1814 Turku) oli suomalainen tukkukauppias ja tehtailija sekä Teijon ruukin patruuna. Hänen isänsä oli turkulainen ruukinpatruuna ja laivanvarustaja Jakob Bremer ja äitinsä turkulaisen raatimiehen Josef Pippingin ja Magdalena Schultzin tytär Margareta Pipping (1723—1766). 

Hän hankki 1770 omistukseensa turkulaisen Wechterin verkatehtaan, vuonna 1794 Teijon, joka pysyi suvun omistuksessa vuoteen 1858 sekä Kirjakkalan ruukin. Hän perusti vuonna 1796 Teijoon Suomen ensimmäisen englantilaistyyppisen hiekkamuottivalimon. 

Hänellä oli puolisonsa, Teijon ruukinpatruunan Johan Jacob Kijkin tyttären Anna Charlotta Kijkin (1750—1800) kanssa 10 lasta. 
* seitsemän poikaa: kauppias ja verkatehtailija Jakob Reinhold Bremer (1773—1830), Ehrenfried Bremer (1774—1783),  masuunimestari ja tehtailija Karl Otto Bremer (1776—1828), ruukinomistaja Robert Bremer (1777—1844), kauppalaivuri Hans Henrik Bremer (1779—1832), luutnantti August Bremer (1787—1861) sekä kapteeni ja ruukinomistaja Josef Bremer nuorempi (1789—1874). 
* kolme tytärtä: Josepha Aurora Lybecker (1780—1864), Rosina Agatha von Schalien (1784—1839) ja Ebba Charlotta Josefsdotter Carlstedt (1793—1876).

## Lähteet
Imuevämonnit

**Imuevämonnit** (Amphiliidae) on monnikaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajit elävät Afrikan makeissa vesissä.

## Lajit ja anatomia
Imuevämonnien heimoon kuuluu lähteestä riippuen 7&ndash;12 sukua ja 47&ndash;66 lajia. Heimo jaetaan kolmeen alaheimoon, jotka ovat Amphilinae, Doumeinae ja Leptoglaninae. Imuevämonnit ovat kooltaan pienehköjä, useimmat niistä jäävät alle 12 cm pitkiksi ja suurimmat lajit voivat saavuttaa noin 19 cm:n pituuden. Ne ovat useimmiten pitkulaisia kaloja, joiden leveät rintaevät- ja vatsaevät muodostavat imulevyn. Selkä- ja peräevät ovat lyhyehköt ja rasvaevät melko pitkät. Heimon kaloilla on kuonossaan 3 paria viiksisäikeitä. Doumeinae-alaheimon lajeilla on ruumiissaan usein ruumista suojaavia luulevyjä. Imuevämonnien uimarakko on pienehkö ja jakautunut kahteen osaan, joita ympäröi osittain luinen kapseli.

## Levinneisyys ja elintympäristö
Imuevämonnilajeja tavataan laajalta alueelta trooppisesta Afrikasta erityisesti Kongojoen alueelta. Suurin osa lajeista elää korkealla vuoristossa nopeasti virtaavissa ja kirkasvetisissä puroissa ja joissa tarttuneina kiviin evillään. Imuevämonnien elintavoista tiedetään vain vähän, mutta ne todennäköisesti syövät hyönteisten toukkia ja muita selkärangattomia eläimiä.

## Lähteet
Rodman Teltull

**Rodman Teltull** (s. 29. tammikuuta 1994 Koror, Palau) on palaulainen yleisurheilija. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja osallistui siellä miesten 100 metrin juoksuun, mutta ei päässyt karsintakierrokselta jatkoon. Myös vuoden 2016 kesäolympialaisssa Rio de Janeirossa hän osallistui 100 metrin juoksuun ja putosi karsintakierroksella. Teltull toimi molemmissa olympialaisissa maansa lipunkantajana.

## Henkilökohtaiset ennätykset

#### Ulkoradat
* 100 metriä: 10,52 s
* 200 metriä: 21,84 s

#### Sisäradat
* 60 metriä: 6,94 s
* 200 metriä: 23,20 s

Lähde:

## Lähteet
Zd

**Zd** tarkoittaa seuraavia:

* 
* Zertifikat Deutsch, ZD, todistus saksan kielen taidosta
* Ziff Davis, ZD, yhdysvaltalainen kustantamo.