open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sokkopingis

**Sokkopingis** on näkövammaisille henkilöille suunniteltu mailapeli, jossa pelivälineenä käytetään kovamuovista, teräshauleja sisältävää ja hieman tennispalloa pienempää palloa. Pallo pyritään lyömään hieman pöytätennismailaa muistuttavalla kovapintaisella mailalla suorakaiteen muotoisen pelipöydän päässä sijaitsevaan maaliin. Pelaajien silmät on peitetty läpinäkymättömäksi tummennetuilla laskettelulaseilla, joten pelaajat torjuvat vastustajan lyömää palloa pitkälti kuuloaistin avulla.

Erät pelataan 11 pisteeseen. Pisteitä saa paitsi vastustajan maaliin osumisesta (2 pistettä) myös siitä, että pallo menee vastustajan lyönnistä tai hänen kauttaan kentän laitojen yli tai osuu kentän keskellä olevaan väliseinään. Palloa on siis tarkoitus lyödä kentän pintaa pitkin, väliseinän ali, kohti vastustajan maalia.

Näkövammaisten urheilun kattojärjestö IBSA (International Blind Sports Federation) organisoi kansainvälistä sokkopingistoimintaa. Suomessa sokkopingistoimintaa organisoi Suomen Vammaisurheilu ja -liikunta VAU ry.

Sokkopingistä pelataan ympäri maailmaa: Amerikassa, Aasiassa, Afrikassa ja Euroopassa. Selkeä valta-asema on kuitenkin eurooppalaisilla. Etenkin Hollanti, Suomi ja Slovenia ovat kunnostautuneet viime vuosien arvokilpailuissa.

## Historia

Kanadalainen Joe Lewis kehitti sokkopingiksen 1960-luvulla ja hioi lajin sääntöjä ja varusteita kohti nykyisiä muotojaan maanmiehensä Patrick Yorkin kanssa. Miehet olivat sokeita ja halusivat päästä harrastamaan lajia, johon eivät tarvitsisi näkevien apua.

Sokkopingis oli ensimmäisen kerran paralympialaisten ohjelmassa Hollannin Arnhemissa vuonna 1980. Vielä Yhdysvaltain Atlantassa vuonna 1996 järjestetyissä paralympialaisissa sokkopingis oli mukana, mutta sen jälkeen se ei ole kuulunut paralympialajien joukkoon.

## Sokkopingis Suomessa

Hollannissa sokkopingistä kokeillut Hannu Kurki toi lajin Suomeen vuonna 1988. Hän myös keksi lajille suomenkielisen nimen sokkopingis (engl. showdown) ja rakensi vuonna 1991 Suomen ensimmäisen pelipöydän varusteineen.

Ensimmäinen virallinen sokkopingisturnaus järjestettiin heinäkuussa 1992 Ylöjärvellä. Näkövammaisten Keskusliiton mestaruuskilpailuja on pelattu vuodesta 1995 alkaen, ja vuodesta 2002 lähtien ne kulkivat SM-turnausten nimellä. Kun kansallisia kilpailuja alkoi lajin suosion kasvaessa syntyä lisää, yhdistettiin ne lopulta yhdeksi sokkopingiscupiksi vuonna 2005.

Suomesta oli ensimmäistä kertaa joukkue kansainvälisissä arvokisoissa vuoden 2004 EM-kilpailuissa Tukholmassa. Ensimmäisen mitalinsa Suomi sai vuoden 2006 EM-kilpailuista ja vuoden 2008 kotikisoissa Suomi oli jo mitalitilaston ykkönen. Suomen parhaimpiin sokkopingiksen pelaajiin kuuluvat mm. Teemu Ruohonen, Ari Lahtinen, Juha Oikarainen, Kalle Haukka, Hanna Vilmi, Heidi Torn, Sirpa Tuovinen ja Jaana Pesari.

## Aiheesta muualla
*Suomalainen sokkopingissivusto
*Sokkopingiksestä Suomen Vammaisurheilu ja -liikunta VAU ry:n sivuilla 
*International Blind Sports Association IBSA  

## Lähteet
Nuria Fernández

**Nuria Fernández Domínguez** (s. 16. elokuuta 1976 Luzern, Sveitsi) on espanjalainen keskipitkien matkojen juoksija. Hänen päämatkansa on 1&nbsp;500 metriä. Hän pitää hallussaan maansa ennätystä ulkoradoilla mailin matkalla ja sisäradoilla 1 500 metrin matkalla.

Fernández voitti 1&nbsp;500 metrillä kultaa Barcelonan EM-kilpailuissa 2010. Sisäratojen EM-kilpailuissa Pariisissa 2011 hän saavutti samalla matkalla hopeaa. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui 1&nbsp;500 metrillä alun perin viidenneksi, mutta nousi vuonna 2017 lopulta kilpailun voittajaksi kun kaikki hänen edelleen sijoittuneet oli hylätty dopingin takia.

Fernández on edustanut maataan kolmesti olympialaisissa, 2000, 2004 ja 2012, kuudesti maailmanmestaruuskilpailuissa ja kuudesti Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Lisäksi hän on osallistunut kolmiin sisäratojen MM- ja viisiin sisäratojen EM-kilpailuihin.

## Henkilökohtaiset ennätykset
### Ulkoradat

### Sisäradat

## Lähteet
* 
* 
* Nuria Fernández  Espanjan yleisurheiluliitto  (pdf)

### Viitteet
Crocodile Dundee Los Angelesissa

**Crocodile Dundee Los Angelesissa** (*Crocodile Dundee in Los Angeles*) on Simon Wincerin ohjaama vuonna 2001 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, joka on jatko-osa elokuville *[[Krokotiilimies (elokuva)|Krokotiilimies]]* ja *[[Crocodile Dundee II – krokotiilimies]]*. Elokuvan pääosia näyttelevät edellisten osien tapaan Paul Hogan ja Linda Kozlowski. Elokuvassa Mick, Sue ja heidän lapsensa muuttavat Australiasta Los Angelesiin Suen saatua töitä lehden päätoimittajana. Mick alkaa tutkia mysteeristä kuolemantapausta samalla kun heidän poikansa kertoo koulussa hurjia juttuja isästään. Elokuva oli ehdolla Golden Raspberry -palkinnon saajaksi ja sai rajua kritiikkiä.

## Lähteet
ART Ii Biennaali

**ART Ii Biennaali** on kesänäyttely Iissä. Biennaalia joka toinen vuosi vuodesta 2008 järjestänyt Taidekeskus KulttuuriKauppila pitää myös yllä taidepuistoa, jossa on eri biennaalien ympäristöteoksia ja veistoksia.

ART Ii Biennaalin teokset valmistetaan kymmenessä päivässä taiteilijoiden, assistenttien ja iiläisten voimin. Biennaalien teoksia on sijoitettu KulttuuriKauppilan pihapiiriin, Iijoen varrelle sekä Iin Wanhaan Haminaan. Biennaalissa ovat vuosien varrella olleet mukana muiden muassa  Lars Vilks, Helena Kaikkonen, Jenni Laiti ja Outi Pieski.

ART Ii Biennaalin yhteydessä järjestetään ART Ii seminaari, jossa taiteilijat, kuraattorit, taide- ja kulttuurialan edustajat, virkamiehet sekä poliitikot pohtivat yhdessä ympäristö- ja veistotaiteen tilaa ja sen ajankohtaisia asioita. Vuoden 2010 seminaaria ohjasi taidekriitikko ja kuraattori Otso Kantokorpi. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kulttuurikauppila: Taidepuiston teokset
Suurkaupungin kadut

**Suurkaupungin kadut** (*City Streets*, 1931) on yhdysvaltalainen rikoselokuva, joka perustuu Dashiell Hammettin tarinaan. Elokuvan ohjasi Rouben Mamoulian ja pääosissa nähtiin Gary Cooper, Sylvia Sidney, Paul Lukas ja Guy Kibbee.

## Aiheesta muualla
*
Honorius (Canterburyn arkkipiispa)

**Honorius** (k. 653) oli yksi munkeista, jotka Gregorius I lähetti lähetystyöhön Englantiin käännyttämään anglosakseja kristinuskoon, ja myöhempi Canterburyn arkkipiispa.

Paulinus Yorkilainen vihki hänet arkkipiispaksi Lincolnissa vuonna 627. Päivämäärästä ei kuitenkaan ole täyttä varmuutta, koska hän sai palliumin vasta vuonna 634, eli siihen kului epätavallisen kauan aikaa.

## Lähteet
Bad Boys 2

**Bad Boys 2** () on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva, joka on jatko-osa elokuvalle *[[Pahat pojat (vuoden 1995 elokuva)|Pahat pojat]]*. Elokuvan päärooleissa jatkavat Will Smith ja Martin Lawrence. Elokuvan on ohjannut Michael Bay. Elokuva menestyi kritiikistä huolimatta maailmanlaajuisesti tuottaen yli 273 miljoonan lipputulot. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat kahdeksan vuotta ensimmäisen elokuvan tapahtumien jälkeen.

## Rooleissa

## Lähteet
Jälki häviää tyhjään

**Jälki häviää tyhjään** () on Henry Hathawayn ohjaama film noir vuodelta 1946. Elokuvan pääosissa ovat Lucille Ball, Mark Stevens ja Clifton Webb. Elokuva on esimerkki klassisesta film noirista ja Ball nähdään siinä näyttelijättärelle harvinaisessa vakavassa roolissa.

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
*
Lohikäärmeen nyrkki

**Lohikäärmeen nyrkki** () on vuonna 1971 ensi-iltansa saanut hongkongilainen kungfu-elokuva. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Wei Lo. Pääosassa esiintyy Bruce Lee.

## Juoni
Cheng matkaa setänsä kanssa serkkujensa luokse. Paikalla hän päätyy työskentelemään jäätehtaalla, joka työntekijöidensä tietämättä salakuljettaa huumeita jäiden sisällä. Cheng on vannonut äidilleen, ettei enää koskaan tappelisi, mutta kun hänen serkkunsa katoavat salaperäisesti, hän päättää rikkoa valansa löytääkseen serkkujensa sieppaajan.

## Rooleissa

## Lähteet
* Leffatykin arvostelu
Simpsonit (23. tuotantokausi)

**Simpsoneiden 23. tuotantokausi** alkoi Yhdysvalloissa 25. syyskuuta 2011 ja päättyi 20. toukokuuta 2012.

## Jaksoluettelo

### Agentti joka tuli illalliselle (''The Falcon and the D'ohman'')

### Bart oppii läksynsä (''Bart Stops to Smell the Roosevelts'')

### Kauhujen talo osa XXII ''(Treehouse of Horror XXII)''

### Kaverini kuutti (''Replaceable You'')

### Kuumat kuppilat (''The Food Wife'')

### Suuri kirjakeikka (''The Book Job'')

### Koskenlaskua uraputkessa (''The Man in the Blue Flannel Pants'')

### Pellen piukat paikat (''The Ten-Per-Cent Solution'')

### Joulukortti tulevaisuudesta (''Holidays of Future Passed'')

### Poliittinen pukari (''Politically Inept, With Homer Simpson'')

### Sosiaalinen media (''The D'oh-cial Network'')

### Ryijystä rätiksi (''Moe Goes from Rags to Riches'')

### Myyttejä murskaamassa (''The Daughter Also Rises'')

### Paratiisi puskassa (''At Long Last Leave'')

### Komeaa katutaidetta (''Exit Through the Kwik-E-Mart'')

### Unien mystinen maailma (''How I Wet Your Mother'')

### Tekoälyttömät tekeleet (''Them, Robot'')

### Esiliina vastoin tahtoaan (''Beware My Cheating Bart'')

### Kaikki hauska loppuu aikanaan (''A Totally Fun Thing That Bart Will Never Do Again'')

### Jättikokoinen kiusaaja (''The Spy Who Learned Me'')

### Nedna (''Ned 'N Edna's Blend'')

### Lisa ja Gaga (''Lisa Goes Gaga'')

## Lähteet
Nyhäkulmumittari

**Nyhäkulmumittari** (*Idaea emarginata*) on mittareihin kuuluva, vaalea yöperhoslaji.

## Koko ja ulkonäkö
Nyhäkulmumittari on helppo erottaa muista kulmumittarilajeista siipien epätasaisisten reunojen perusteella, mutta väritykseltään se kuitenkin muistuttaa monia sukulaislajejaan. Väritykseltään sukupuolet ovat hieman erinäköiset. Siipien pohjaväri on koiraalla vaalean kellertävä, naaraalla kellanruskea. Molemmilla sukupuolilla on kaikissa siivissä musta, hieman pitkänomainen diskaalitäplä. Ulompi poikkiviiru erottuu selvästi sekä etu- että takasiivessä, mutta tyvipoikkiviiru vain etusiivessä. Siiven keskiosassa on koiraalla hentoa punertavaa, naaralla selvästi mustansävyistä varjostumaa. Siipien ulkosyrjät ovat muodoltaan voimakkaasti mutkittelevat ja siiven kärki sirppimäisesti kaareva. Siipiä reunustavat ripset ovat punertavia. Siipiväli 20&ndash;23&nbsp;mm.

## Levinneisyys ja lentoaika
Nyhäkulmumittari elää Länsi-Euroopasta Keski-Aasiaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa nyhäkulmumittaria tavataan koko Etelä- ja Keski-Suomen alueella, mutta yleinen se on vain maan eteläosissa. Laji ei ole missään runsaslukuinen. Perhonen lentää yhtenä sukupolvena heinäkuun alkupuoliskolta elokuun puoleenväliin.

## Elinympäristö ja elintavat
Hämärässä lentävä perhonen, joka viihtyy kosteapohjaisissa lehtimetsissä ja kosteilla niityillä. Perhonen tulee valolle ja lähtee häirittynä helposti lentoon. Toukka talvehtii ja koteloituu yhteenkudottujen lehtien väliin. talvehtii keskenkasvuisena toukkana.

## Ravintokasvi
Toukka elää monien eri kasvilajien kuihtuneilla lehdillä. Toukka syö myös lehipuiden kariketta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* kuva toukasta
Matlockiitti

**Matlockiitti** on harvinainen, kellertävän savun värinen mineraali, joka on saanut nimensä Englannin Matlockin mukaan. Matlockiitin kemiallinen kaava on PbFCl, eli se koostuu lyijystä, kloorista ja fluorista.

Matlockiittia löydettiin ensimmäisen kerran 1800-luvun alussa. John Mawe kuvaili sitä teoksessaan *Mineralogy of Derbyshire* vuonna 1802, mutta viralliseksi löytövuodeksi on kirjattu 1851, jolloin tämä harvinainen mineraali sai nimen. Suuret kappaleet puhdasta matlockiittia ovat äärimmäisen harvinaisia. Niitä on löydetty Englannin Derbyshirestä. Juonina matlockiittia on löydetty myös Kreikasta, Italiasta, Yhdysvalloista ja Etelä-Afrikasta. American Museum of Natural Historyssa on kymmensenttinen murikka, ja Derbyn kaupunginmuseossa seitsensenttinen kimpale.

## Lähteet
* http://www.mindat.org/min-2593.html

### Viitteet
Tupsukulmumittari

**Tupsukulmumittari** (*Idaea biselata*) on melko pieni, mutta erittäin yleinen vaalea yöperhonen.

## Koko ja ulkonäkö
Tupsukulmumittari on pohjaväriltään vaalean kellanharmaa perhonen, jonka värisävy ja kuvioinnin voimakkuus vaihtelevat yksilöittäin. Siivet ovat kauttaaltaan pienten, tummien pisteiden kuvioimat, ja niissä on selkeä musta diskaalitäplä. Sisempi poikkiviiru ja tyvipoikkiviiru erottuvat yleensä huonosti, mutta ulompi poikkiviiru on näistä poiketen leveä ja erottuu tummanharmaana. Ulomman poikkiviirun ja vaalean aaltoviirun välinen alue on selvästi muuta siipeä tummempi, ja tumma vyö näkyy myös siiven alapinnalla. Usein myös aaltoviirun ja siiven ulkosyrjän välinen alue on huomattavan tumma. Siipien ulkosyrjässä on mustia pisteitä. Takasiipien kuviointi on samanlainen kuin etusiivissä, mutta erottuu himmeämpänä. Lajin erottaa hyvin muista ulkonäöltään samantapaisista mittarilajeista pienen kokonsa perusteella, sillä siipiväli on vain 15&ndash;20&nbsp;mm.

Koiraan takimmaiset raajat ovat ulkosivuiltaan karvaiset.

## Levinneisyys ja lentoaika
Lajia esiintyy läntisimmästä Euroopasta Venäjän Kaukoitään ulottuvalla alueella. Suomessa tupsukulmumittaria tavataan etelärannikolta Pohjois-Pohjanmaalle saakka. Perhonen lentää heinäkuun puolivälistä elokuuhun.

## Elinympäristö ja elintavat
Tupsukulmumittari on monenlaisissa ympäristöissä viihtyvä perhonen, jota tapaa varmimmin valoisissa metsissä, puistoissa ja puutarhoissa. Aikuiset perhoset lähtevät häirittyinä lentoon päivälläkin, mutta varsinainen lento tapahtuu iltahämärässä ja yöllä, jolloin yksilöitä lentää myös kirkkaiden valojen luokse. Pieni toukka talvehtii.

## Ravintokasvi
Toukka elää erilaisten matalakasvuisten kasvien kuihtuneilla lehdillä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* kuva toukasta
Nils Hasselbom

**Nils Hasselbom** (26. lokakuuta 1690 Kleva, Ruotsi – 1. toukokuuta 1764 Masku) oli suomalainen professori ja oikeusoppinut, joka toimi myös Turun akatemian rehtorina 1732–1733 sekä 1743–1744.  

Hasselbomin isän tiedetään olleen ratsutilallinen. Hän valmistui maisteriksi Uppsalassa 1722 ja tuli Turun Akatemiaan matematiikan professoriksi 1724. Suuren Pohjan sodan jälkeen Hasselbom sai laadittavakseen suunnitelman Päijännettä ja Kokemäenjokea  yhdistävästä kanavasta, mutta hanke ei toteutunut, kuten ei myöskään vuosien 1740–1741 valtiopäivillä jo hyväksytty Hasselbomin ehdotus Päijännettä ja Helsinkiä yhdistävästä vesiväylästä.  Vuonna 1748 Hasselbom vaihtoi alaa siirtyessään lainopin pariin. Hän toimi Etelä-Suomen varalaamannina 1750–1758 ja sai virasta erottuaan laamannin arvonimen. Hasselbom oli naimisissa kaksi kertaa. Ensimmäinen puoliso vuodesta 1730 oli Sara Meurman (k. 1733), toinen vuodesta 1734 Helena Lagerflycht (k. 1771), joka oli rovasti Gabriel Saloniuksen leski.

## Lähteet
Luhtalehtimittari

**Luhtalehtimittari** (*Scopula immutata*) on yleinen, vaalea lehtimittarilaji.

## Koko ja ulkonäkö
Luhtalehtimittari on yksi monista, keskenään melko samannäköisistä, vaaleista mittariperhoslajeista. Siivet ovat koiraalla kellertävänvalkoiset, naaraalla sävy on puhtaamman valkoinen. Siivissä on tiheässä hyvin pieniä ruskeita pisteitä. Tyvipoikkiviiru sekä sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat melko leveät ja vaaleanruskeat. Siiven kärkiosassa on lisäksi kaksi hiukan ohuempaa poikkiviirua. Tyvipoikkiviiru ei jatku takasiipeen. Sekä etu- että takasiivissä on terävärajainen musta diskaalitäplä, mutta se voi joskus myös puuttua etenkin etusiivestä. Siipien alapinnalla ei ole etusiiven ulompaa poikkiviirua lukuun ottamatta mainittavaa kuviointia, mutta poikkiviiru erottuu alapinnalla jopa yläpintaa selkeämmin. Perhosen niska on musta. Siipiväli on 21&ndash;25 mm.

## Levinneisyys ja lentoaika
Lajia tavataan aivan läntisimmästäkin Euroopasta Venäjän kaukoitään ulottuvalla alueella. Suomessa levinneisyys ulottuu etelärannikolta Perämeren pohjukkaan saakka, mutta Pohjanlahden rannikkoa pitkin levinneisyys ulottuu selvästi sisämaata pohjoisemmaksi. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun lopulta heinäkuun lopulle.

## Elinympäristö ja elintavat
Luhtalehtimittari suosii kosteita paikkoja, kuten rantoja, kosteita niittyjä sekä soita ja sopivassa ympäristössä laji voi olla huomattavan runsaslukuinen. Perhonen aloittaa lentonsa hämärän laskeuduttua ja tulee valolle. Keskenkasvuinen toukka talvehtii elokuusta toukokuuhun ja koteloituu maahan.

## Ravintokasvi
Toukka on polyfagi, mutta syö erityisesti mesiangervoa (*Filipendula ulmaria*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kuva toukasta
* UK Moths
Martti Ahtisaaren koulu

**Martti Ahtisaaren koulu** on Kuopion Saaristokaupungissa syksyllä 2011 toimintansa aloittanut alakoulu. Koulu on nimetty presidentti Martti Ahtisaaren mukaan. Koulun rehtori on Jussi Kukkola. 

1–6-luokkien lisäksi koulussa on kaksi esikouluryhmää ja seitsemän erityisopetusryhmää sekä iltapäiväkerhoryhmiä. Koulussa on tilat myös kouluterveydenhoidolle ja neuvolalle. 

Koulun toiminnassa tuodaan esiin Ahtisaaren elämäntyötä. Presidentti Ahtisaarelle omistetut koulut on myös Sudanissa ja Namibiassa. 

Koulun on rakentanut Lemminkäinen-yhtiö. YIT hoitaa ja ylläpitää sopimuksen mukaan rakennusta 25 vuoden ajan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Martti Ahtisaaren koulun sivusto 
*Koulu rakentajan Lemminkäisen sivulla
Viirulehtimittari

**Viirulehtimittari** (*Scopula immorata*) on yleinen lehtimittarilaji.

## Koko ja ulkonäkö
Viirulehtimittari on yleisvaikutelmaltaan harmahtava perhonen. Siipien pohjaväri on harmaanvalkoinen, mutta kaikki viisi harmaata ja mutkittelevaa poikkijuovaa ovat leveitä ja voivat joillakin yksilöillä peittää suurimman osan vaaleasta väristä. Siivissä on lisäksi vihertävänharmaita pitkittäisjuovia, ja ne ovat kauttaaltaan mustanharmaiden, pienten pisteiden kirjomat. Aivan siiven reunassa on ohut, tumma viiru, ja siiven reunan ripset ovat täplikkäät. Naaraat ovat koiraita vaaleampia. Siipiväli on 21&ndash;29&nbsp;mm.

## Levinneisyys ja lentoaika
Viirulehtimittarin levinneisyys ulottuu Etelä-Euroopasta Siperiaan. Suomessa viirulehtimittaria tavataan yleisenä suurimmassa osassa maata, ja levinneisyys ulottuu ainakin Keski-Lappiin saakka. Perhonen lentää yleensä yhtenä sukupolvena kesäkuun alkupuolelta heinäkuun puoleen väliin. Joinakin vuosina lajilla on toinen sukupolvi elokuun lopulta syyskuun loppuun.

## Elinympäristö ja elintavat
Pääasiassa iltapäivästä hämärään lentävä laji, joka tulee myös valolle. Lähtee helposti lentoon päivällä mutta toisaalta ei lennä mainittavasti enää pimeässä. Elää avoimilla niityillä, joutomailla ja muilla aukeilla paikoilla, mutta puuttuu vuoristoista. Toukka talvehtii keskenkasvuisena heinäkuun lopulta toukokuuhun.

## Ravintokasvi
Toukka syö monia matalia niittykasveja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* kuva toukasta 
* UK Moths
Karl Mesterton

**Karl Mesterton** (1715 Göteborg – 29. marraskuuta 1773) oli professori ja filosofi, joka toimi Turun akatemian rehtorina 1754–1755 sekä 1764–1765.  

Mestertonin isä oli amiraliteettiviraston ylikomissaari Jakob Mesterton, äiti Johanna Maria von Gerdes ja puoliso Johanna Katarina Papke (k. 1722). Mesterton valmistui maisteriksi Lundissa 1738, opiskeli vielä viisi vuotta ulkomailla ja nimitettiin Turun Akatemian logiikan ja metafysiikan professoriksi 1746. Tultuaan vihityksi Uppsalassa teologian tohtoriksi hän siirtyi jumaluusopin professoriksi Turkuun 1767. Mesterton oli tuottelias opettaja ja tutkija, joka julkaisi melkein sata väitöskirjaa. Hän vakiinnutti ns. Wolffin filosofista järjestelmää myös julkaisemalla neljä oppikirjaa sielutieteestä, ontologiasta, logiikasta ja jumaluusopista.

## Lähteet
Sulkapallo kesäolympialaisissa 1988

**[[Sulkapallo]]** oli näytöslajina **[[kesäolympialaiset 1988|vuoden 1988 kesäolympialaisissa]]** Soulissa. Tapahtumia oli viisi. Ottelut pelattiin Seoul National University Gymnasiumissa, Soulissa, Etelä-Koreassa 19. syyskuuta 1988. Pelaajat valittiin vuoden 1987 sulkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden perusteella.

## Tulokset
### Miesten kaksinpeli
#  Yang Yang
#  Icuk Sugiarto
#  Park Sung-hae
#  Darren Hall

### Miesten nelinpeli
#  Tian Bingyi ja Li Yongbo
#  Lee Sang-bok ja Lee Kwang-jin
#  Shūji Matsuno ja Shinji Matsuura

### Naisten kaksinpeli
#  Han Aiping
#  Hwang Hye-young
#  Sumiko Kitada
#  Kirsten Larsen

### Naisten nelinpeli
#  Kim Yun-ja ja Chung So-young
#  Lin Ying ja Guan Weizhen
#  Dorte Kjær ja Nettie Nielsen

### Sekanelinpeli
#  Park Joo-bong ja Chung Myung-hee
#  Wang Pengren ja Shi Fangjing
#  Chan Chi Choi ja Amy Chan

## Lähteet
*Badminton bei Olympia - Probegalopp 2: Seoul 1988  
*XXIVth Olympiad Seoul 1988 Offical Report – Volume 1 Part 2
Lindstedtin Antikvaarinen kirjakauppa

**Lindstedtin Antikvaarinen kirjakauppa** toimi Helsingissä vuosina 1891–1919. Se oli tuolloin Suomen suurin antikvariaatti. Esimerkiksi vuonna 1900 se ilmoitti varastossaan olevan yli 300&nbsp;000 kirjaa. Kirjakauppa toimitti asiakkaillensa postimyyntiluetteloa. Kirjakaupan omisti ja sitä piti Johan K. Lindstedt. Liike ehti toimia useissa eri osoitteissa. Vuosina 1891–1894 osoitteena oli Läntinen Henrikinkatu 4, vuosina 1894–1903 Erottajankatu 2. Viimeisinä vuosina 1903–1919 liikkeen osoitteina oli Aleksanterikatu 15 ja Pohjoisesplanadi 31.

Lindstedtin kirjakauppa kustansi myös kirjoja, muun muassa tulkkikirjoja (*Uusi Suomalais-Ruotsalainen Tulkki*, *Uusi Suomalais-Venäläinen Tulkki*, *Suomalais-Englantilainen Tulkki*, *Suomalais-Saksalainen Tulkki*, *Venäläis-Suomalainen  Tulkki*), unikirjoja (*Suuri ja Ihmeellinen Egyptiläis-Kaldealais-Persialainen Unikirja*) ja opaskirjoja (*Rakkauden tulkki eli kirjekaavio rakastuneille*, *Siitinelo ja Avioliitto*, *Uusi Amerikan opas*, *Suomen kuvallinen keittokirja*).

## Lähteet
Tottenham Halen asema

**Tottenham Hale** on rautatie- ja metroasema Tottenhamin kaupunginosassa Pohjois-Lontoossa.

## Rautatieasema
Tottenham Halen rautatieasema on avattu vuonna 1840 osana Northern & Eastern Railwayta nimellä Tottenham. Nykyisen nimensä asema sai vuonna 1968. Asema on uusittu täysin 1990-luvun lopulla, eikä alkuperäisiä asemarakennuksia ole jäljellä.

Tottenham Halen asema on Lontoon Liverpool Streetin rautatieasemalta itään kulkevien junien käytössä. Myös osa Stanstedin lentoaseman ja Liverpool Streetin välillä kulkevista Stansted Express -junista pysähtyy asemalla.

## Metro
Tottenham Halen metroasema on otettu käyttöön vuonna 1968 ja se on Lontoon metron Victoria Linen käytössä. Metro kulkee lounaaseen Lontoon keskustan kautta Brixtoniin ja vastakkaiseen suuntaan Walthamstow Centralin asemalle.


Tiedosto:Tottenham Hale stn mainline northbound.JPG|Rautatieaseman laiturialuetta
Tiedosto:Tottenham Hale stn Victoria line southbound.JPG|Metron laiturialue pohjoiseen päin katsottuna
Tiedosto:Tottenham Hale stn Victoria line roundel.JPG


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Tottenham Halen asema National Railin sivuilla 
*Tottenham Halen asema Lontoon liikennelaitoksen sivuilla
Mustialanruusu

**Mustialanruusu** (*Rosa* 'Minette') on ruusujen sukuun kuuluva lajike, joka luetaan pensasruusuihin.

## Kuvaus
Mustialanruusu kasvaa noin 1–1,5 metrin korkuiseksi pensaaksi. Oksat ovat vähäpiikkisiä. Lehdet ovat heikosti kiiltäviä, vaaleanvihreitä ja viisilehdykkäisiä. Lehdykät ovat pyöreähköjä. Kukat ovat 7–8 cm leveitä, vaaleanpunaisia, kerrottuja ja voimakastuoksuisia. Kukinta-aika on heinäkuussa. Nuput voivat avautua huonosti ja homehtua sateisella säällä. Mustialanruusu kasvattaa juuriversoja runsaasti. Lämpiminä kesinä Suomessa voi kehittyä litteänpyöreitä ja oranssinvärisiä kiulukoita.

## Alkuperä
'Minette' on ranskalaisen Jean-Pierre Vibertin jalostama ruusu vuodelta 1819. Vibert luokitteli ruusun centifoliaksi eli kartanoruusuksi. Suomenkielinen nimi mustialanruusu on peräisin Mustialan maatalousoppilaitoksesta, jossa lajiketta on lisätty ja myyty alkaen 1900-luvun alusta. Ruusua ei nykyään juuri kasvateta Pohjoismaiden ulkopuolella.

## Käyttö
Mustialanruusu on vaatimaton kasvupaikan suhteen. Parhaiten se menestyy aurinkoisella tai puolivarjoisella kasvupaikalla tuoreessa, ravinteikkaassa ja kalkkiperäisessä maassa. Suomessa mustialanruusu on kestävä vyöhykkeillä I–IV. 

## Lähteet
Täällä alkaa seikkailu

**Täällä alkaa seikkailu** (*Här börjar äventyret*) on Jörn Donnerin ohjaama elokuva vuodelta 1965, ja se on Donnerin kolmas ohjaustyö.

Tarinassa ruotsalainen muotisuunnittelija Anna Englund (Harriet Andersson) lentää Helsinkiin arkkitehti Toivo Pajusen (Matti Oravisto) kutsumana. He ovat tavanneet aiemmin Berliinissä lyhyen romanssin merkeissä.

Elokuva oli Suomessa vuoden 1965 menestynein monilla mittareilla mitattuna. Elokuvassa puhutaan vuoroin ruotsia, suomea, englantia, saksaa ja ranskaa.

## Arviot
Aikalaiskriitikkojen arviot ovat ristiriitaisia. Sama asia nähdään niin myönteisenä kuin kielteisenäkin ominaisuutena. Paula Talaskiven mukaan elokuva on "alakuloinen, lähes apeasti surumielinen ja kaunis", Martti Savo taas piti sitä "haaleana, pitkistyttävänä ja 'antonionimaisena'".

Televisioesitysten yhteydessä eräässä kritiikissä paheksutaan elokuvan nimeä, sillä seikkailua siitä ei arvioijan mukaan löydy. Myös tekotaiteelliseksi kohellukseksi luonnehditun elokuvan dialogi mainitaan surkeaksi. Toinen kriitikko kuitenkin näkee elokuvan Donnerin parhaana ohjaustyönä, joka kuvaa edustavasti myös aikakauden Helsinkiä.

## Näyttelijät

## Palkinnot ja tunnustukset
*Valtion elokuvapalkinto
*Jussit: 
**käsikirjoituksesta (Jörn Donner) 
**naissivuosasta (Senni Nieminen)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Tsimljanskin tekojärvi

**Tsimljanskin tekojärvi** () on Donin alajuoksulle padottu tekojärvi Etelä-Venäjällä, Volgogradin ja Rostovin alueilla. Järveä käytetään kasteluun, yhdyskuntien vesisäiliönä, sähkön tuotantoon (0,7 mrd. kWh vuodessa), vesitienä ja virkistykseen. 

Tekojärvi on 308 kilometrin pituinen ja enimmillään noin 38&nbsp;km leveä. Sen pinta-ala on  2&nbsp;700&nbsp;km² ja tilavuus 23,9&nbsp;km³. Vesitilavuudesta 11,5 km³ on käyttövaraa. Veden pinnankorkeus vaihtelee 5 metriä.

Don laskee järveen sen koillispäässä Kalatš-na-Donun kaupungin kohdalla. Järven pohjoisosiin laskee myös Donin sivujoki Tšir. Tsimljanskin tekojärveen koillisosaan liittyy myös Volgan-Donin kanava. Se yhdistää Mustanmeren valuma-alueeseen kuuluvan Donin vesistön vesitien Kaspianmereen laskevaan Volgaan ja sen kautta myös Keski-Venäjälle ja edelleen Itämereen. Tärkeimmät satamakaupungit tekoaltaan äärellä ovat Kalatš-na-Donu, Nižni Tšir ja Volgodonsk. 

Tekojärven rannalla sijaitsee Rostovin ydinvoimalaitos, joka saa jäähdytysvetensä järvestä.

Tekojärveä pidetään Venäjän runsaskalaisimpana tekojärvenä. Järvestä pyydetään muun muassa lahnaa, sulkavaa, haukea, karppia, pasuria. 

Tekojärven nimeä kantava, 26-metrin korkuinen pato on sen länsipäässä, Volgodonskin kaupungin pohjoispuolella. Patoon liittyy 209 megawatin voimalaitos, jossa on neljä pääturbiinia (putouskorkeus 17,5-24,5 m). Patorakennelman kokonaispituus on 13&nbsp;km, ja se on lajissaan pisimpiä maailmassa. Pato rakennettiin vuosien 1948 ja 1953 välillä gulag-vankileirityövoimalla. Tekojärveä täytettäessä sen pohjaan jäi muun muassa historiallinen kasaarien linnoituskaupunki Sarkel.

Osa tekojärven vedestä johdetaan etelään Manytšin vesistöalueelle 195 kilometrin pituista Donin valtakanavaa pitkin (*Donskoi magistralnyi kanal*). 


Kuva:Don river near Volgodonsk (Russia).JPG| Laiva Volgodonskin lähellä Donilla. Tekojärvi toimii laivaväylänä esimerkiksi Volgodonskiin saapuville aluksille.
Kuva:RIAN archive 155731 The Volgodonsk NPP.jpg|Tekojärvestä saadaan lauhdutusvettä Rostovin ydinvoimalalle.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tsimljanskin vesivoimala
Studio123

**Studio123** on kolmisalinen elokuvateatteri Kuusankoskella, nykyään Kouvolan alueella. Se avattiin Kuusankoskitalon valmistuttua vuonna 1985. 
Teatterissa esitetään myös oopperaa ja konsertteja. Iltapäivänäytöksiä järjestetään vanhemmille katsojille.  

Yrittäjänä teatterissa toimivat Elise Brand ja Joonas Viitanen. Tervaskankaalle, kauppakeskus Veturiin avattiin syksyllä 2012 Studion sisarteatteri Kino 123, jonka yrittäjiä Brand ja Viitanen ovat olleet vuodesta 2022 alkaen. Kaksi teatteria työllistävät yrittäjiensä lisäksi 21 työntekijää. 

Myös Järvenpäässä sijaitsee Studio 123 -niminen elokuvateatteri.

## Tekniset tiedot
* Studio1: 136 istumapaikkaa, Dolby Digital 7.1 EX
* Studio2: 113 istumapaikkaa, Dolby Digital 5.1
* Studio3: 79 istumapaikkaa, Dolby Digital 5.1 / DTS

Vuosien 2009–2011 aikana teatteri luopui vanhoista 35mm-filmiprojektoreistaan ja asennutti tilalle kaikkiin saleihin Barcon digitaaliset esityslaitteistot. Kolmiulotteisissa esityksissä käytetään XpanD 3D -tekniikkaa. XpanD, joka on yleisimmin käytetty 3D-valmistaja Suomen elokuvateattereissa, käyttää ns. shutter-tekniikkaa luodakseen illuusion kolmiulotteisuudesta. Kankaalle heijastetaan vuorottelevasti vasemmalle ja oikealle silmälle tarkoitettu kuva, ja aktiivilasi erottelevat kuvat oikeille silmille pimentämällä vuorotellen asiaankuuluvan linssin, jotta vain tietyn silmän kuva tietyllä hetkellä pääsee läpi. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Viralliset sivut

*Studio123 Facebookissa
*Studio123 Twitterissä
* Benvenuto Cellini / English National Opera / Studio123 21.6.2014 
*Eroottinen kohuklassikko valkokankaalle Kuusankoskella — tositapahtumiin perustuva elokuva kiellettiin Suomessa moneen otteeseen 1970-luvulla. *Kouvolan Sanomat* (maksullinen artikkeli)
Timo Saari

**Timo Matti ”Roope” Saari** (s. 14. tammikuuta 1949 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigassa yhteensä 483 runkosarjaottelua tehoin 52+103=155. Jäähyminuutteja kertyi 160. Saari pelasi myös kaksi kautta Ruotsissa.

## Ura
Saari oli Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän voitti joukkueessa A-nuorten Suomenmestaruuden vuosina 1966 ja 1967. Kaudella 1966–1967 Saari debytoi SM-sarjassa ja teki 14 runkosarjaottelussa tehot 1+3=4. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Seuraavat kolme kautta Ilveksessä toivat Saarelle SM-hopeaa. Vuodet 1970–1973 hän pelasi Helsingin Jääkiekkoklubissa. Saari voitti SM-hopeaa keväällä 1972.

Kaudeksi 1973–1974 Saari siirtyi Jokereihin. Hän nousi joukkueessa arvokisapelaajaksi ja ikoniksi ja pelasi siellä uransa loppuun kevääseen 1984. Saari pelasi välillä vuosina 1977–1979 Ruotsin I-divisioonaa Tingsryds AIF:n joukkueessa. Jokereissa hän vietti yhdeksän kautta, joista seitsemän SM-liigan alettua vuonna 1975. Joukkue eteni Saaren aikana kuitenkin vain kerran pudotuspeleihin, kaudella 1982–1983, jolloin Jokerit voittivat runkosarjan ja SM-hopeaa.

## Maajoukkue
Saari edusti Suomea MM-kilpailuissa vuosina 1974, 1975 ja 1976. Hän oli vuoden 1976 MM-kilpailuissa Suomen tehokkain puolustaja tehoilla 2+3=5. Saari pelasi samana vuonna myös Innsbruckin olympiakisoissa ja Kanada-cupissa.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Victorious (televisiosarja)

**Victorious** on yhdysvaltalaisen Nickelodeon-kaapelikanavan nuorten tilannekomediasarja, joka sijoittuu taideaineisiin painottuneeseen kalifornialaiseen Hollywood Arts High Schooliin. Televisiosarjan ensi-ilta oli 27. maaliskuuta 2010 ja sarja päättyi 2. helmikuuta 2013.

Nickelodeon ilmoitti *Victoriousin* lopettamisesta 10. elokuuta 2012. Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta, mutta lopettamispäätöksen seurauksena viimeinen kausi esitettiin kahdessa osassa, joista jälkimmäistä kutsuttiin neljänneksi kaudeksi.

*Victoriousille* tehtiin myös yhden kauden pituinen spinoffsarja *[[Sam & Cat]]* (2013−2014).

## Henkilöt

## Soundtrack
* *Make It Shine* - Victoria Justice
* *Freak the Freak Out* - Victoria Justice
* *Best Friend's Brother* - Victoria Justice
* *Beggin' On Your Knees* - Victoria Justice
* *All I Want Is Everything* - Victoria Justice
* *You're The Reason* - Victoria Justice
* *Give It Up* - Elizabeth Gillies & Ariana Grande
* *I Want You Back* - Victoria Justice
* *Song 2 You* - Leon Thomas ||| & Victoria Justice
* *Tell Me That You Love Me* - Leon Thomas ||| & Victoria Justice
* *Finally Falling* - Victoria Justice
* *Leave It All To Shine* - Miranda Cosgrove & Victoria Justice
* *Broken Glass* - Matt Bennett (iTunes Bonus Track)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Sarjan kotisivut 
* Sarjan kotisivut
Taidelajit kesäolympialaisissa 1920

**[[Kesäolympialaiset 1920|Vuoden 1920 kesäolympialaisissa]]** kilpailtiin urheilun lisäksi myös **taidelajeissa**. Tämä oli toinen kerta kun taidelajit olivat mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 11 osanottajaa viidestä eri maasta. Kategorioita oli viisi, jotka olivat arkkitehtuuri, kirjallisuus, kuvanveisto, maalaustaide ja musiikki. Töiden piti olla urheilun innoittamia.

## Mitalistit

## Lähteet
*Art Competitions at the 1920 Antwerpen Summer Games | Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Eino Iisakki Järvinen

**Eino Iisakki (Sakki) Järvinen** (17. marraskuuta 1896 Helsinki – 19. marraskuuta 1955 Isosaari, Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti sekä merivoimien komentaja.

## Tausta
Eino Iisakki Järvisen vanhemmat olivat ylikonstaapeli Otto Järvinen ja Emilia Vilhelmina Hakajärvi. Hän oli naimisissa vuodesta 1936 lääketieteen lisensiaatti Tony Ingrid Björkellin kanssa. Heidän poikansa oli Yleisradion tv-uutisten ohjelmajohtaja ja päätoimittaja Ari Järvinen. 

## Sotilasura

Järvinen osallistui vuoden 1918 sotaan ja kävi Lappeenrannan tykistökoulun 1918 sekä Torinon tykistö- ja insinööriakatemian ja sotakorkeakoulun 1921–1925. Rannikkotykistörykmentti 3:ssa hän palveli patterin päällikkönä ja patteriston komentajana 1918–1920. Tykistöteknisen toimiston päällikkönä hän oli 1920–1922. Rannikkotykistön esikunnan teknisen toimiston päällikkönä hän työskenteli 1923–1925 ja esikuntapäällikkönä 1926–1927. Rannikkotykistörykmentti 3:a hän komensi 1927–1939. 

Talvisodassa Järvinen toimi Laatokan meripuolustuksen komentajana 1939–1940. Maavoimien esikunnan linnoitusjoukkojen komentajana hän toimi 1940 ja pääesikunnan linnoitusjoukkojen tarkastajana 1940–1941. Jatkosodassa hän oli Laatokan puolustuksen komentajana 1941, Laatokan rannikkoprikaatin komentajana 1942–1943, Äänisen rannikkoprikaatin johdossa 1943–1944 ja 1. rannikkodivisioonan komentajana 1944. 

Sodan jälkeen Järvinen komensi Turun rannikkotykistörykmenttiä 1944–1945. Merivoimien esikunnassa hän palveli 1945–1945. Järvinen toimi Suomen merivoimien komentajana vuosina 1946–1952. Vuodesta 1952 hän toimi meripuolustuksen tarkastajana. 

Ylennykset: 
* reservivänrikki    1918 
* reserviluutnantti  1919
* luutnantti         1921
* kapteeni           1922
* majuri             1925
* everstiluutnantti  1928
* eversti            1932
* kenraalimajuri     1943
* kenraaliluutnantti 1951 

Yleisesikuntaupseeriksi hänet nimitettiin 1948.

## Lähteet
* Kuka kukin on 1954

### Viitteet
Länsi-Midlands (metropolikreivikunta)

**Länsi-Midlands** *(West Midlands)* on metropolikreivikunta Länsi-Midlandsin hallintoalueella Keski-Englannissa. Sen asema on ollut täysin muodollinen vuodesta 1986, jolloin sen valtuusto lakkautettiin ja hallinto siirrettiin seitsemälle metropolihallintopiirille. Yksi niistä on Ison-Britannian toiseksi suurin kaupunki Birmingham. Vuonna 2020 kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin  ihmistä.

Aikaisemmin Länsi-Midlands oli osa Staffordshiren, Worcestershiren ja Warwickshiren kreivikuntia. Menetettyään hallinnollisen asemansa Länsi-Midlandsin entinen metropolikreivikunta on toiminut samaan tapaan kuin Suomen kuntien kuntainliitot, esimerkiksi yhtenä poliisipiirinä ja palokunta-alueena *(West Midlands Police)*.

## Hallinto
Länsi-Midlandsin metropolikreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet:

## Väestö
Vuonna 2020 Länsi-Midlandsin metropolikreivikunnassa oli noin  asukasta ja seuraavat yli  asukkaan asutuskeskukset:

## Lähteet
Vuoden 2014 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat

**[[Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2014|Vuoden 2014 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen]] karsinnat** pelattiin kesäkuun 2011 ja lokakuun 2013 välisenä aikana. Karsinnoissa ratkaistiin 31 MM-lopputurnaukseen menevää joukkuetta kaikkiaan 203:sta osallistuvasta maasta. Brasilia isäntämaana pääsi kisoihin automaattisesti. 

## Karsinnat maanosittain
Kullakin maanosalla on oma ottelujärjestelmänsä, jolla ratkaistaan kisoihin selviytyvät joukkueet.

CONCACAF:n karsintojen neljäs ja CONMEBOL:n viides kuten myös OFC:n voittaja ja AFC:n viides ratkaisevat kaksi lopputurnauspaikkaa karsintaotteluilla.

## Sijoitusten määrittäminen
FIFA on päättänyt kaikille maanosille yhteisestä tavasta ratkaista sijoitukset joukkueitten kesken:
# kaikkien otteluiden pisteet
# kaikkien otteluitten maaliero
# kaikkien otteluitten tehdyt maalit
# keskinäiset ottelut
# keskinäisten otteluitten maaliero
# keskinäisten otteluitten tehdyt maalit
# keskinäisten otteluitten vierasotteluissa tehdyt maalit
# arpa tai uusintaottelu

## MM-kilpailuihin selviytyneet joukkueet

Sovittujen sääntöjen mukaan viimeisistä kisapaikoista karsivat joukkueet olivat UEFA:n karsinnan lohkokakkoset. Ottelupareiksi arvottiin: Kreikka - Romania, Portugali - Ruotsi, Islanti - Kroatia ja Ukraina - Ranska. Otteluparien voittajat selviytyivät MM-kilpailuihin. Lohkonsa kakkossijasta huolimatta Tanskan joukkue jäi jatkokarsintojen ulkopuolelle niin sanottuna Euroopan huonoimpana kakkosena. Afrikan vastaavat otteluparit olivat: Algeria - Burkina Faso, Senegal - Norsunluurannikko, Nigeria - Etiopia, Kamerun - Tunisia sekä Ghana - Egypti. Etelä-Amerikan ja Aasian jaettu kisapaikka ratkaistiin otteluparissa Uruguay - Jordania, sekä Pohjois- ja Keski-Amerikan ja Oseanian jaettu kisapaikka ratkaistiin otteluparissa Meksiko - Uusi Seelanti,  

## Lähteet
Wyomingin sinetti

**Wyomingin sinetti** on Yhdysvaltain Wyomingin osavaltion tunnus. Se hyväksyttiin 1893 ja sitä muutettiin 1921. Sinetin kaksi vuosilukua, 1869 ja 1890, symboloivat Wyomingin ensimmäisen aluehallinnon järjestämistä ja sen liittymistä Yhdysvaltain liittovaltioon. Toogaan pukeutunut henkilö pitää kädessään keppiä, josta lähtee lippu, jossa lukee ”Equal Rights”. Lippu symboloi naisten nauttimia poliittisia oikeuksia siitä lähtien, kun alueelle ensimmäistä kertaa järjesttiin hallinto vuonna 1869. Mieshenkilöt symboloivat osavaltion karjataloutta ja kaivosteollisuutta. Numero 44 viisisakaraisessa tähdessä symboloi Wyomingin olevan 44. Yhdysvaltain liittovaltioon liittynyt osavaltio. Pilarien päässä on lamput, joissa palaa tiedon valo. Pilareja kiertää nauha, jossa lukee *Oil, Mines, Livestock, Grain*; eli *öljy*, *kaivokset*, *karja*, *vilja*; jotka ovat Wyomingin neljä suurinta teollisuudenalaa. Sinetin ulkokehää kiertää sanat *Great Seal of The State of Wyoming*.
Jorma Haapkylä

**Jorma Eliel Haapkylä** (21. tammikuuta 1920 Hyères, Ranska – 20. marraskuuta 2005) oli suomalainen upseeri, kontra-amiraali ja Suomen merivoimien komentaja.

## Koulutus ja ura
Haapkylä kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1938. Varusmiespalveluksen jälkeen hän aloitti 1939 merikadettikurssi 14 valmistuen 1942. Talvisodassa hän oli patteriupseerina Rannikkotykistörykmentti 3:ssa ja Kannaksella tykkikorsun päällikkönä jalkaväkirykmentti 26:ssa. Jatkosodassa hän oli 1941 Orrengrundin linnakkeen päällikkö ja vuosina 1942–1944 moottoritykkiveneen ja tykkiveneryhmän päällikkönä.

Sotakorkeakoulun hän suoritti vuonna 1953 edeten sitä kautta ylempiin tehtäviin. Hän toimi muun muassa seuraavissa tehtävissä:

* esikuntatehtävissä Kouvolan ja Helsingin sotilaspiirissä
* sotilastoimiston päällikkönä Merenkulkuhallituksessa
* Koululaiva ''Matti Kurjen'' päällikkönä 1967–1969
* Turun laivastoaseman päällikkö 1969–1970
* merivoimien esikuntapäällikkönä 1970–1974
* Laivastolippueen komentajana Turussa 1974–1977
* Merisotakoulun johtajana 1977–1978 sekä
* merivoimien komentajana 1978–1980

Haapkylä ylennettiin kontra-amiraaliksi 1978. Hän jäi reserviin vuonna 1980 ja kuoli vuonna 2005.

## Lähteet
* Jorma Haapkylän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* https://runeberg.org/kuka/1978/0159.html
Joseph Albert Rosario

**Joseph Albert Rosario** (30. toukokuuta 1915 – 31. heinäkuuta 2011) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän syntyi Nagpurissa ja tuli vihityksi Pyhän Frans Salesilaisen lähetyssaarnaajien papiksi 29. syyskuuta 1944. Rosario nimitettiin Amravatin hiippakunnan piispaksi 8. toukokuuta 1955 ja konsekroitiin 13. marraskuuta.

Rosario osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän toimi Amravatin piispana, kunnes jäi eläkkeelle 1. huhtikuuta 1995.

## Lähteet
Edwin Colaço

**Edwin Colaço** (2. lokakuuta 1937 Uttan – 22. syyskuuta 2025) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. joulukuuta 1964 ja nimitettiin Amravatin hiippakunnan piispaksi 1. huhtikuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Simon Ignatius Pimenta, jota avustivat Leobard D'Souza ja Joseph Albert Rosario.

20. lokakuuta 2006 Colaço sai nimityksen Aurangabadin piispaksi.

## Lähteet
Arizonan lippu

**Arizonan lippu** on Yhdysvaltain Arizonan osavaltion tunnus. Se hyväksyttiin käyttöön 17. helmikuuta 1917. Lipun yläosan kolmetoista raitaa kuvaavat Yhdysvaltain kolmeatoista ensimmäistä osavaltiota (toisen tulkinnan mukaan ne kuvaavat Arizonan kolmeatoista ensimmäistä piirikuntaa) ja auringonlaskua. Raitojen värit tulevat Espanjan lipusta, jonka alaisuuteen Arizona kerran kuului. Kuparinvärinen tähti kuvaa osavaltion kuparikaivoksia. Sininen alaosa kuvaa vapautta.

Vaikka Arizonan lippu otettiin virallisesti käyttöön vasta vuonna 1917, käytti Arizonan kiväärijoukkue sitä epävirallisesti jo vuonna 1911 Ohiossa järjestetyissä jokavuotisissa ampumakilpailuissa. Kiväärijoukkueen lipun suunnitteli eversti Charles W. Harris. Kun Arizonasta tuli seuraavana vuonna Yhdysvaltain osavaltio, annettiin myös osavaltion lipun suunnitteluvastuu eversti Harrisille, joka päätti ehdottaa Arizonan kiväärijoukkueen lippua koko osavaltion lipuksi.

## Lähteet
Konfederaation sinetti

**Konfederaation sinetti** oli Etelävaltojen kansallistunnus lipun ohella. Sinettiin on kuvattu George Washington hevosen selässä. Washingtonia kierää seppele, joka on punottu etelävaltioiden tärkeimmistä maataloustuotteista vehnästä, maissista, tupakanlehdistä, puuvillassa, riisistä ja sokeriruo'osta. Sinetin ulkokehää kiertää teksti "The Confederate States of America: 22 February 1862" ja kansallismotto "Deo Vindice". Sinetin ulkokehän päivämäärä, 22. helmikuuta 1862, on etelävaltojen presidentti Jefferson Davisin virkaanastumispäivä ja myös George Washingtonin syntymäpäivä.
Coloradon lippu

**Coloradon lippu** on Yhdysvaltain Coloradon osavaltion tunnus sinetin ohella. Se otettiin käyttöön 5. kesäkuuta 1911 ja sen suunnitteli Andrew Carlisle Johnson.

Lippu on jaettu kolmeen samankokoiseen vaakaraitaan, joista ylin ja alin ovat siniset ja keskimmäinen valkoinen. Lippuun on myös kuvattu punainen c-kirjain, jonka sisällä on keltainen ympyrä. Lipun sininen symboloi taivasta, keltainen aurinkoa, punainen maata ja valkoinen lumihuippuisia vuoria.
Taidelajit kesäolympialaisissa 1948

**[[Kesäolympialaiset 1948|Vuoden 1948 kesäolympialaisissa]]** kilpailtiin urheilun lisäksi myös **taidelajeissa**. Tämä oli seitsemäs ja toistaiseksi viimeinen kerta kun taidelajit olivat mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 299 osanottajaa 27 eri maasta. Kategorioita oli viisi, jotka olivat arkkitehtuuri, kirjallisuus, kuvanveisto, maalaustaide ja musiikki. Kategoriat jakautuivat vielä alakategorioihin. Töiden piti olla urheilun innoittamia.

## Mitalistit
### Arkkitehtuuri

### Kirjallisuus

### Kuvanveisto

### Maalaus- ja graafinen taide

### Musiikki

## Lähteet
*
*Art Competitions at the 1948 London Summer Games | Olympics at Sports-Reference.com  
### Viitteet
Taekwondo olympialaisissa

**[[Taekwondo]]** on ollut olympialaisten ohjelmassa virallisena lajina vuodesta 2000. Näytöslajina se oli vuosina 1988 ja 1992. Menestynein maa olympialaisten taekwondossa on Etelä-Korea. Olympialaisten taekwondoa hallinnoi maailman taekwondoliitto.

## Tapahtumat

## Mitalitaulukko

## Lähteet
Joseph Mittathany

**Joseph Mittathany** (12. heinäkuuta 1931 – 11. heinäkuuta 2022) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 23. huhtikuuta 1959 ja nimitettiin Tezpurin hiippakunnan piispaksi 26. kesäkuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Stephen Ferrando, jota avustivat Hubert D'Rosario ja Orestes Marengo.

28. maaliskuuta 1980 Mittathany sai nimityksen Imphalin hiippakunnan piispaksi; 10. heinäkuuta 1995 hiippakunnasta tuli arkkihiippakunta ja Mittathanysta sen arkkipiispa. Mittathany jäi eläkkeelle 75-vuotispäivänään, 12. heinäkuuta 2006, jolloin hänen seuraajakseen tuli Dominic Lumon.

## Lähteet
Ennio Appignanesi

**Ennio Appignanesi** (18. kesäkuuta 1925 Belforte del Chienti – 26. maaliskuuta 2015) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 8. huhtikuuta 1950 ja nimitettiin Luceran hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Themisoniumin titulaaripiispaksi 20. joulukuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1981. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Canestri ja Belchior Joaquim da Silva Neto.

Appignanesi sai 15. syyskuuta 1983 nimityksen Castellanetan piispaksi. 3. heinäkuuta 1985 hänet nimitettiin Rooman vihkipiispaksi, ja hänelle myönnettiin arkkipiispan henkilökohtainen titteli. Samalla hänestä tuli Loriumin titulaariarkkipiispa. 21. tammikuuta 1988 Appignanesi nimitettiin Matera-Irsinan ja 19. tammikuuta 1993 Potenza-Muro Lucano-Marsico Nuovon arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 9. tammikuuta 2001.

## Lähteet
Martino Scarafile

**Martino Scarafile** (1. heinäkuuta 1927 Cisternino – 27. joulukuuta 2011) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Monopolin hiippakunnan papiksi 23. heinäkuuta 1950. Hän sai nimityksen Conversanon vihkipiispaksi ja Rotarian titulaaripiispaksi 20. joulukuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1981. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Canestri ja Belchior Joaquim da Silva Neto.

31. lokakuuta 1985 Scarafile nimitettiin Castellanetan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 14. helmikuuta 2003.

## Lähteet
Leobard D’Souza

**Leobard D’Souza** (18. tammikuuta 1930 – 19. joulukuuta 2005) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 22. joulukuuta 1956 ja nimitettiin Jabalpurin koadjuuttoripiispaksi sekä Caput Cillan titulaaripiispaksi 12. marraskuuta 1964. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Paavali VI, jota avustivat John Kodwo Amissah ja James William Gleeson.

D’Souzasta tuli Jabalpurin piispa 17. joulukuuta 1965. Hän sai 1. heinäkuuta 1975 nimityksen Nagpurin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi 17. tammikuuta 1998. Emeritusarkkipiispa kuoli 75-vuotiaana joulukuussa 2005.

D’Souza osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.

## Lähteet
Emilio Bianchi di Cárcano

**Emilio Bianchi di Cárcano** (5. huhtikuuta 1930 Buenos Aires – 2. elokuuta 2021 San Isidro) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 14. elokuuta 1960 ja nimitettiin Azulin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Lesinan titulaaripiispaksi 24. helmikuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio María Aguirre, jota avustivat Manuel Marengo ja Justo Oscar Laguna.

Bianchi di Cárcano sai 14. huhtikuuta 1982 nimityksen Azulin piispaksi; hänet asetettiin virkaan 31. toukokuuta. Hän jäi eläkkeelle 24. toukokuuta 2006.

## Lähteet
Monmouthshire

**Monmouthshire** () on kreivikunta ja yksi Walesin hallintoalueista. Se sijaitsee maan kaakkoisosassa Bristolin kanaalin rannalla Englannin rajalla ja sen pääkaupunkina toimii Usk. Hallintoalueella on arviolta 92&nbsp;476 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 849,15 neliökilometriä.

Kreivikunta käsittää merkittävän osan Monmouthshiren historiallisesta kreivikunnasta. Sen suurin kaupunki on Abergavenny. Kreivikunnassa sijaitsee monia vanhoja linnoja sekä muita nähtävyyksiä.

## Monmoutshiren linnat
*Chepstow’n linna
*Raglanin linna
*Abergavennyn linna
*White Castle
*Skenfrithin linna
*Grosmontin linna
*Caldicotin linna

## Kuvia

Tiedosto:Tintern Church Hill.jpg|Kirkon rauniot Tinternin kylässä
Tiedosto:Tintern Abbey and Courtyard.jpg|Tinternin luostari
Tiedosto:Monmouth Monnow Bridge cropped.jpg|Monnow’n keskiaikainen silta Monmouthin kaupungissa


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Hallintoalueen internetsivut
Diego Natale Bona

**Diego Natale Bona** (11. joulukuuta 1926 Castiglione Tinella – 29. huhtikuuta 2017) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. lokakuuta 1950 ja nimitettiin Porto e Santa Rufinan suburbikaarisen hiippakunnan piispaksi 9. marraskuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ugo Poletti, jota avustivat Ennio Appignanesi ja Clemente Riva. 

Saatuaan uuden nimityksen 17. tammikuuta 1994 Bona siirtyi Saluzzon piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 16. huhtikuuta 2003.

## Lähteet