open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Škoda Scala

**Škoda Scala** on Škoda Auton vuodesta 2018 lähtien valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Škoda Rapidin. Malli perustuu esimerkiksi Volkswagen Polossa käytetyn MQB A0 -pohjalevyn pidennetylle versiolle. Scala on 10 senttimetriä pidempi kuin Volkswagen Golf, mutta 30 senttimetriä lyhyempi kuin suurempi Octavia-malli. Akseliväli on 12 millimetriä pidempi kuin Golfissa, millä on pyritty hyviin takaistuintiloihin. Muotoilu pohjautuu Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2018 näytteillä olleeseen Škoda Vision RS -konseptiautoon.

Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä Scala sai tulokseksi täydet viisi tähteä. 

Scala ensiesiteltiin Tel Avivissa joulukuussa 2018. Bensiinimoottoreina ovat kolmesylinterinen 1,0-litrainen (94/114&nbsp;hv) ja nelisylinterinen 1,5-litrainen (148&nbsp;hv), dieselmoottori on 1,6-litrainen (114&nbsp;hv). Pienitehoisimman moottorin yhteydessä on viisivaihteinen manuaalivaihteisto, muissa kuusivaihteinen. Lisäksi valittavana on myös seitsenportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto. Loppuvuodesta 2019 Scalasta on saatavilla myös maakaasuversio (CNG).

Scalan keskeisiä kilpailijoita ovat Volkswagen Golf, Toyota Corolla, Ford Focus, Kia Ceed, Opel Astra ja Hyundai i30. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Maaseudun Tulevaisuus: Skoda Scala heittää Toyota Corollalle kovan haasteen – Rapidin korvaava auto antaa paljon vastinetta 20 000 euron lähtöhinnalle
Anafe (kaupunki)

**Anafe** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Anafen eli nykyisen Anáfin saarella eteläisellä Egeanmerellä Kreikassa.

## Maantiede

Anafen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi kukkulan huipulla saaren kaakkoisissa sisäosissa, linnuntietä noin kolme kilometriä koilliseen nykyisestä Anáfin kylästä. Anafen kaupunkivaltio käsitti koko suhteellisen pienen saaren, eikä saarella ollut muita kaupunkeja. 

Strabon luokitteli Anafen saaren Kreetanmeren saariksi, Apollonios Rhodoslainen ja Stefanos Byzantionlainen puolestaan osaksi Sporadeja. Nykyisin saari luetaan Kykladeihin.

## Historia

Anafen saaren alkuperäiseksi nimeksi mainitaan *Membliaros*. Kreikkalaisessa mytologiassa se sai tämän nimen saman nimisestä Kadmoksen pojasta, joka päätyi saarelle Europea etsiessään.

Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Anafe kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja maksoi tästä  drakhman vuotuista veroa. Kaupunki löi omaa hopearahaa 400-luvulta eaa. lähtien. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Anafaīos* ().

Antiikin lähteiden mukaan saarella eli paljon peltopyitä. Athenaios kertoo tarinan, jonka mukaan eräs astypalaialainen olisi päästänyt muutaman linnun Anafelle, jonka jälkeen ne lisääntyivät siellä niin nopeasti, että asukkaat joutuivat lähes hylkäämään koko saaren.

## Rakennukset ja löydökset

**Kaupunkikeskus**

Anafen poliksen kaupunkikeskus oli rakennettu akropolis-kukkulalle ja sen rinteille. Kaupunkikeskuksen pyhäköihin kuuluivat muun muassa Apollon Pythiokselle ja Artemis Soteiralle omistetut temppelit sekä Asklepioksen pyhäkkö. Kukkulalla on paljon muurien ja rakennusten raunioita. Myös kaupungin satamasta on löydetty jäänteitä.

**[[Apollon Aigleteen temppeli]]**

Anafe tunnettiin antiikissa erityisesti Apollon Aigleteelle eli Apollon Asgelatakselle omistetusta temppelistä. Mytologiassa pyhäkön perustajina pidettiin argonautteja. Nämä omistivat temppelin Apollonille, koska jumala näytti heille saaren suojapaikaksi heidän jouduttuaan myrskyyn. Temppeli sijaitsi noin kolme kilometriä kaupunkikeskuksesta itään ja rakennettiin 300-luvulla eaa. Siitä on säilynyt huomattavia raunioita, mukaan lukien seinää ja peribolos-muuria. Jäänteet ovat nykyisin osa Elävöittävän lähteen luostaria. Temppeli oli yhdistetty kaupunkiin pyhällä tiellä.

**Esinelöydöt**

Kaupungin alueelta on löydetty useita piirtokirjoituksia. Löydöksiin kuuluu myös veistoksia. Muun muassa arkaaisen Strangfordin Apolloniksi kutsutun kuros-veistoksen (n. 510–500 eaa.) sanotaan olevan peräisin saarelta. Veistos on nykyisin British Museumissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Halasarna

**Halasarna** (, myös *Halasarne*,  tai *Halisarna*, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Kosin saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Kardámainan kylän lähellä.

## Maantiede

Halasarna oli rakennettu saaren etelärannikolle nykyisen Kardámainan länsipuolelle lähelle niemeä, joka tunnettiin nimellä Laketer tai Laketerion (lat. *Laceterium*). Kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Saarella oli samaan aikaan myös kaksi muuta polista, Astypalaia ja Kos Meropis (myöhempi Kos).

## Historia

Halasarna oli perustettu viimeistään arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Kaupungin arvioidaan olleen olemassa poliksena ainakin suurimman osan klassista kautta. Se on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään tuon aikaisessa lähteessä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Halasarnitas* (). Sen jälkeen kun Kosin polis perustettiin saaren keskukseksi vuonna 366 eaa., Halasarna oli sen alainen *[[demos (alue)|demos]]* ().

Halasarnan paikalla on ollut asutus ainakin vielä varhaisella kristillisellä kaudella. Kaupungin arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1985, kun joitakin muinaisjäänteitä oli tullut esiin hotellin rakennustöiden yhteydessä.

## Rakennukset ja löydökset

Halasarnan akropoliina toimi Kardámainan länsipuolella oleva kukkula (), jolla on nykyisin pieni sotilastukikohta. Kaupungin laajin arkeologinen alue sijaitsee nykyisen Kardámainan länsilaidalla (). Sen löytöihin kuuluu Apollon Pythaiokselle omistettu temppeli, joka oli rakennettu hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa. Varhaiskristillisellä ajalla 400-luvulla jaa. sen paikalle rakennettiin Pyhän Theoteen (*Agía Theótis*) basilikakirkko. Kirkossa oli kolme laivaa ja länsipäässä nartheks ja baptisterion. Alueelta on löydetty myös varhaiskristillisen kauden asutuksen ja hautausmaan jäänteitä sekä toisen basilikakirkon rauniot.

Halasarnassa oli Apollonin temppelin lisäksi pyhäköt myös muun muassa Afroditelle, Artemiille, Asklepiokselle, Hekate Stratialle ja Herakleelle. Kaupungin paikalta on löydetty myös muun muassa kreikkalainen teatteri, joka oli rakennettu hellenistisellä kaudella. Sen katsomosta on säilynyt noin kolmen penkkirivin verran.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 

## Aiheesta muualla
Halisarna

**Halisarna** () voi viitata seuraaviin:

* Halasarna eli Halisarna, antiikin aikainen kaupunki Kosin saarella
* Halisarna, antiikin aikainen kaupunki Aioliissa.
Juurilampi

**Juurilampi** on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva pieni järvi tai lampi Utajärven kunnan pohjoisosassa Juorkunassa Pohjois-Pohjanmaalla. Järvi sijaitsee Juorkunan ja Ylikiimingin välisen Hillatien varrella, vajaan kilometrin päässä Hillatien ja Olvasjärventien risteyksestä länteen. Järven pohjoispuolelle on polkuyhteys myös Olvasjärventieltä. Juurilampi laskee ojia myöten Koiraoja-nimiseen puroon ja Iso-Timoseen. Etelälounaassa järvi rajoittuu Pikku Särkisuohon, muuten sen ympäristössä on kangasmaita. Järven rannat ovat asumattomia.

## Lähteet
Neonteikhos

**Neonteikhos** (, myös *Neon Teikhos*, , ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Aioliissa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Yanıkköytä. 

## Maantiede

Neonteikhos sijaitsi Hermos-joen ja Larissan välisellä alueella Aioliissa lähellä Myysian rannikkoa. Kaupungin etäisyys Larissasta oli noin 30 stadioninmittaa eli vähän yli viisi kilometriä. Sen kautta kulki tie Smyrnasta Pergamoniin. Kaupungin sijaintipaikka on ollut epävarma, mutta yleensä se sijoitetaan kukkulalle nykyisen Yanıkköyn lähelle. Tämä kytkeytyy siihen, että Larissa sijoitetaan sopivan etäisyyden päähän Buruncukiin.

## Historia

Strabonin mukaan Neonteikhos perustettiin ensimmäisenä, kun aiolialaiset kreikkalaiset siirtokuntalaiset saapuivat alueelle Troijan sodan jälkeen. Tällöin he havaitsivat Larissan olevan pelasgien vallassa, ja perustivat Neonteikhoksen ensimmäiseksi asemapaikakseen, ja hyökkäilivät sieltä Larissaan. Näin kaupunki olisi ollut vielä Kymeäkin varhaisempi siirtokunta alueella. Toisen tiedon mukaan kaupunki olisi kuitenkin perustettu kahdeksan vuotta Kymen jälkeen suojaksi Larissan pelasgeja vastaan.

Neonteikhos oli osa Aioliin dodekapolista eli kahdentoista kaupungin liittoa. Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa.

## Rakennukset ja löydökset

Yanıkköystä on löydetty kaupunginmuurien sekä pengerrysten tukimuurien jäänteitä, kivettyä tietä sekä keramiikan osia 300- ja 200-luvuilta eaa.

## Lähteet
Bursera graveolens

***Bursera graveolens*** on tohtorinpuihin kuuluva puulaji. Puu tunnetaan yleisesti espanjankielisellä nimellään ***palo santo*** eli "pyhä puu". Sitä tavataan kuivissa trooppisissa metsissä Meksikon länsiosista Perun pohjoisosiin. Sitä kasvaa myös Galápagossaarilla ja Kuubassa.

Puu kasvaa noin 12 metriä korkeaksi ja sen runko voi olla halkaisijaltaan 40 senttimetriä. Lajia uhkaa elinympäristöjen muuttuminen. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on luokitellut sen elinvoimaiseksi.

Palo santo -puuta ja siitä saatavaa öljyä on puun kotiseudulla käytetty perinnelääkinnässä sekä rituaalisissa tarkoituksissa. Puuta käytetään myös suitsukkeen tapaan.

Aromaattisuuden takia palo santo -puuta käytetään mm. oluen ja viinojen kypsytystynnyreihin, ja siitä uutetaan myös yrttiteetä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
*
Ghalib

**Mirza Asadullah Baig Khan** (kirjailijanimeltään **Ghalib**, 27. joulukuuta 1797 – 15. helmikuuta 1869) oli intialainen runoilija, joka kirjoitti urdun ja parsin kielillä. Hän kuuluu edelleen urdunkielisen kirjallisuuden tärkeimpiin nimiin.

Ghalib aloitti runojen kirjoittamisen 11-vuotiaana. Hänen tuotannolleen on ominaista surumielisyys, joka kumpuaa kirjailijan oman elämän traagisista käänteistä: hän jäi nuorena orvoksi, ja menetti kaikki seitsemän lastaan näiden ollessa pieniä. Hän kirjoitti *[[Gaseeli]]*-muotoista lyriikkaa, jota pidettiin vaikeaselkoisena, mutta hänestä tuli tunnettu myös kirjeiden kirjoittajana. Ghalibin kirjeet edistivät urdun kielen käyttöä jokapäiväisenä kielenä.

Ghalib syntyi Agrassa turkkilaiseen perheeseen, joka oli paennut Samarkandiin seldžukkikuninkaiden vallan romahdettua. Hänet naitettiin 13-vuotiaana järjestettyyn avioliittoon, ja hän muutti puolisoineen New Delhiin. Liitto ei ollut onnellinen, Ghalib on verrannut sitä vankeustuomioon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
U-47

**U-47** oli Saksan laivaston tyypin VIIB sukellusvene toisessa maailmansodassa. Se teki Atlantilla kaikkiaan kymmenen taistelutehtävää, joissa vene upotti kaikkiaan 27 liittoutuneiden alusta, yhteensä 152&nbsp;249 bruttorekisteritonnia. Yhdellä näistä tehtävistä se tunkeutui kapteeni Prienin komennossa Scapa Flow'n upottaen siellä taistelulaiva *[[HMS Royal Oak (08)|HMS Royal Oakin]]*. Englantilaiset saattuehävittäjät upottivat *U-47:n* 8. maaliskuuta 1941.

## Valmistus

Alus tilattiin 21. marraskuuta 1936 F. Krupp Germaniawerft AG:ltä Kielistä, missä köli laskettiin 27. helmikuuta 1937 telakkanumerolla 582. Alus laskettiin vesille 29. lokakuuta 1938 ja otettiin palvelukseen 17. joulukuuta ensimmäisenä päällikkönään korvetinpäällikkö Günther Prien, joka oli samalla sen ainoa päällikkö.

## Palvelus
Alus palveli koko uransa 7. sukellusvenelaivueessa tehden kymmenen partiomatkaa, joiden aikana se upotti 30 rahtilaivaa ja yhden sotalaivan sekä lisäksi vaurioitti kahdeksaa alusta.

Alukselta lähetettiin 7. maaliskuuta 1941 kello 4.54 viimeinen radiosanoma, jossa se ilmoitti ajavansa takaa saattuetta OB-293. Sen jälkeen siihen ei saatu yhteyttä ja kaikkien aluksella olleiden kadotessa.

## Lähteet
Fun (täsmennyssivu)

**Fun** tai **FUN** voi tarkoittaa seuraavia:

* Fun, **fun.**, yhdysvaltalainen indie pop -yhtye
* FUN, *France université numérique*, yliopistojen järjestämiä avoimia verkkokursseja tarjoava ranskalainen yritys
* FUN Tampere, Tampereella toiminut kaupallinen radioasema
* Liikuntakeskus FUN, suomalainen kuntokeskusketju
* ''Fun?'', suomalaisen punk-yhtye Widowsin ensimmäinen studioalbumi vuodelta 1980.
U-107

**U-107** oli Saksan laivaston IXB-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa. Vene oli kaikista toisessa maailmansodassa palvelleista sukellusveneistä pisimpään merellä, kaikkiaan 13 partiomatkalla 750 meripäivää. Eräällä näistä matkoista se upotti kapteeni Hesslerin komennossa 14 liittoutuneiden alusta, yhteensä 86&nbsp;699 bruttorekisteritonnia Sierra Leonen rannikolla pääkaupunki Freetownin edustalla. Englannin laivasto upotti sukellusveneen 18. elokuuta 1944.

## Valmistus

Alus tilattiin 24. toukokuuta 1938 Bremenistä AG Weseriltä, missä köli laskettiin 6. joulukuuta 1939 telakkanumerolla 970. Alus laskettiin vesille 2. heinäkuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 8. lokakuuta ensimmäisenä päällikkönään korvettikapteeni Günther Hessler.

## Palvelus
Aluksella tehtiin 13 partiomatkaa, joiden aikana se upotti 37 rahtialusta ja 2 apualusta. Lisäksi matkoilla vaurioitettiin kolmea rahtilaivaa ja yhtä apualusta.

Alus upposi 18. elokuuta 1944 Biskajanlahdella St.Nazairen lounaispuolella Britannian rannikkolennoston Short Sunderland -lentoveneen syvyyspommien seurauksena. Kaikki aluksessa olleet 58 miehistönjäsentä saivat surmansa.

## Lähteet
Sandudd

**Sandudd** on suomalainen vuodesta 1885 valmistettu tapettimerkki. Helsingissä toimintansa aloittaneen Sanduddin nykyinen tehdas sijaitsee Akaan Toijalassa. Sandudd-merkkisiä tapetteja ovat vuosikymmenten varrella valmistaneet monet eri yhtiöt, joilla on ollut monia omistajia.

Sandudd-tapetteja valmistaa nykyisin Elecster Oyj:n tytäryhtiö Sandudd Oy. Sen Toijalan tehtaalla valmistetaan noin 400&nbsp;000 tapettirullaa vuodessa, joista 15 prosenttia menee vientiin. Muovitettuja tapetteja Sandudd ei valmista, vaan kaikki tapetit ovat hengittäviä, tehty paperista tai nonwoven-kuitumateriaalista. Vuosittain esitellään kevät- ja syysmallisto sekä erikoismallistoja kuten Muumi-tapetit. Sanduddin nykyisiä tapettimalleja ovat suunnitelleet muiden muassa Jukka Rintala, Stefan Lindfors ja Jaana Reinikainen.

## Historiaa
Alun perin Sandudd-tapetteja valmistettiin Helsingin Hietaniemessä () nykyisen uimarannan länsipäässä, jossa toimi yritys nimeltä *Sandudd Tapetfabriks Ab*. Se perustettiin samana vuonna kuin Helsingin Siltasaaressa toiminut Rieksin tapettitehdas muutti Pietariin. Sandudd valmisti alkuvuosinaan tapettien lisäksi myös maaleja ja lakkoja sekä muita teknokemiallisia tuotteita. Vuonna 1910 tehdas tuhoutui tulipalossa ja yritys muutti 1912 Helsingin Tapanilaan ja toimi vuodesta 1913 alkaen nimellä *Sanduddin Tehdas Oy*. Yrityksen omistajaksi tuli vuonna 1894 F. W. Grönqvist ja 1917 Leopold Lerche, joiden suvut olivat Sanduddin suurimpia omistajia 1950-luvulle asti, jolloin yritys siirtyi Wihurille.

Wihuri rakennutti 1970-luvulla Vantaan Veromiehenkylään uuden tapettitehtaan, jonne toiminta siirtyi Tapanilasta 1975. Tuolloin tehdas toimi monialayhtiön yhtenä yksikkönä nimellä *Wihuri Oy Sandudd* ja oli Pohjoismaiden suurin tapettitehdas. Vuonna 1980 Wihuri osti Toijalasta vuonna 1904 perustetun Helpiö Oy:n (alun perin Toijalan Tapettitehdas-Yhtiö Hellberg & Kumpp.), mutta lakkautti sen tehtaan saman tien.

Vuonna 1987 toijalalaisen Tapetti Oy:n omistajaperhe Tuurnat ostivat Sanduddin Wihurilta, lopettivat Vantaan-tehtaan ja siirsivät Sandudd-tapettituotannon omistamaansa Tapetti Oy:n tehtaaseen Pirkanmaan maakunnan Toijalaan. Tässä yhteydessä perustettiin Sandudd Tapetti Oy. Se toimi aluksi vain tapettien maahantuojana ja markkinoijana, ja tapettien valmistuksen hoiti Tapetti Oy. Vuonna 1990 yhtiöt fuusioitiin nimelle Sandudd Tapetti Oy, ja vuonna 1991 se työllisti noin 70 ihmistä.

1980-luvun lopulla Tapetti Oy ja Sandudd menestyivät muun muassa viennillä Neuvostoliittoon, mutta Suomen 1990-luvun alun lamassa yhtiö ajautui konkurssiin. Vuonna 1992 tapettivalmistusta Toijalan tehtaassa jatkoi Halosen perheen omistama Reileik Oy ensin yhtiönimellä TH-Sandudd Oy ja sitten nimellä Sandudd Oy. Vuodesta 1999 tapettitehdas on toiminut Elecster Oyj:n (ent. Tuomo Halonen Oy) tytäryhtiönä.

Tapanilan entinen tapettitehdas kärsi tulipaloista ainakin vuosina 2001, 2009 ja viimeksi lokakuussa 2017 niin pahasti, että tehdas päätettiin purkaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sanduddin Tapanilan-tehtaan (1912–1975) historiaa
Cynthia Plaster Caster

**Cynthia Plaster Caster** (oikealta nimeltään **Cynthia Albritton**, 24. toukokuuta 1947 – 21. huhtikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen bändäri ja kuvataiteilija, joka tunnetaan kuuluisien rockmuusikoiden peniksistä tekemistään kipsivaloksista. Hän teki valoksia 1960-luvun loppuvuosista vuoteen 1971 asti ja jatkoi valamista jälleen 1980-luvulta alkaen. Hänen valoksiaan on esitelty useissa näyttelyissä.

Albritton sai ajatuksen kipsivalosten tekemisestä vuonna 1966 lukionsa kuvaamataidon kotitehtävästä, jossa tuli tehdä kipsivalos jostain kiinteästä kohteesta. Kotitehtäväkseen hän vielä teki valoksen vihanneksesta, mutta ryhtyi ystävättärensä kanssa opettelemaan valosten tekemistä peniksistä ja suunnittelemaan, miten saisi rockmuusikot suostumaan niiden ottamiseen. He ryhtyivät käyttämään itsestään nimitystä "Chicagon Plaster Casters" ('Chicagon Kipsinvalajat') ja päätyivät käyttämään valuaineena alginaattia, jota hammaslääkärit käyttivät ottaessaan hampaista kipsimalleja. Kohteen tehtävänä oli työntää avustajan avulla jähmettynyt peniksensä tyttöjen valmistamaan pinkinväriseen alginaattiin, johon jäi sen kovetuttua muotti, johon veistos myöhemmin valettiin. Ensimmäiset yritykset Monkeesin Peter Torkin ja Procol Harumin Gary Brookerin kanssa epäonnistuivat, sillä tytöt eivät osanneet käsitellä ainetta oikein. Ensimmäisen onnistuneen kipsivaloksensa Albritton ja hänen kaksi avustajaansa tekivät Jimi Hendrixistä. Sen jälkeen he tekivät valokset monesta muustakin rockmuusikosta. Jotkin valokset tosin epäonnistuivat tai jäivät esittämäänsä kohdetta pienemmiksi toimenpiteen pitkän keston tai alginaatin ennenaikaisen jähmettymisen johdosta.

Rockmuusikko Frank Zappa kiinnostui Albrittonin taiteesta ja rohkaisi häntä, mutta hänen kaavailemansa näyttely veistoksista ei koskaan toteutunut.

Vuoden 1971 jälkeen Albritton ei enää onnistunut saamaan tunnettuja rockmuusikoita suostumaan kohteekseen, joten hän lopetti valosten tekemisen kymmeneksi vuodeksi ja palasi Los Angelesista kotikaupunkiinsa Chicagoon latojan työhön.

Albritton palasi valosten tekemiseen 1980-luvulla, ja samalla hän alkoi saada mediahuomiota. Hän oli luopunut veistoskokoelmastaan 1970-luvun alussa, mutta sai sen takaisin oikeudenkäynnin kautta 1980-luvun lopussa. Hän teki valoksia rockmuusikoiden lisäksi myös elokuvantekijöistä ja muista julkkiksista, ja vuonna 2000 hän alkoi tehdä kipsivaloksia naisrokkareiden rinnoista. Hänen valoksiaan on esitelty näyttelyissä New Yorkin ja San Franciscon gallerioissa.

Albritton perusti vuonna 2002 Cynthia P. Caster -säätiön, joka avustaa lahjakkaita muusikkoja ja taiteilijoita.

Albrittonista julkaistiin vuonna 2001 Jessica Villinesin ohjaama dokumenttielokuva *Plaster Caster: The Rock & Roll Adventures of Super Croupie Cynthia Plaster Caster*.

## Lähteet
* 
### Viitteet
Aleksei Paramonov

**Aleksei Aleksandrovitš Paramonov** (, 21. huhtikuuta 1925 Borovsk, Venäjän SFNT – 24. elokuuta 2018) oli Neuvostoliittoa edustanut jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiavoittaja.

Paramonov kuului Neuvostoliiton miesten maajoukkueen kokoonpanoon Melbournen kesäolympialaisissa 1956, missä maa voitti kultaa.

Paramonov kuoli 93-vuotiaana 24. elokuuta 2018.

## Lähteet
* Aleksey Paramonov Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Vladimir Voronkov

**Vladimir Petrovitš Voronkov** (, 20. maaliskuuta 1944 Tšuvassien ASNT, Venäjän SFNT – 25. syyskuuta 2018) oli Neuvostoliittoa edustanut maastohiihtäjä, olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Voronkov saavutti suurimmat menestyksensä 4×10&nbsp;km viestissä Neuvostoliiton viestijoukkueen jäsenenä. Hän voitti viestissä olympiakultaa Sapporossa 1972 ja maailmanmestaruuden Vysoké Tatryssa 1970. Voronkov kilpaili Sapporossa myös 15  kilometrillä, ja Grenoblen talviolympialaisissa 1968 hän hiihti neljässä kilpailussa ollen 30 kilometrillä ja viestissä neljäs. Hän voitti vuonna 1971 Salpausselän 15 km:ä.

Voronkov kuoli 74-vuotiaana 25. syyskuuta 2018.

## Lähteet
* Vladimir Voronkov Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com 
* 

### Viitteet
Peter Robeson

**Peter David Robeson** (21. lokakuuta 1929 – 29. syyskuuta 2018) oli brittiläinen esteratsastaja ja olympiamitalisti.

Robeson voitti kaksi olympiapronssia: joukkuekilpailussa Tukholmassa 1956 ja Tokiossa 1964. Hän kilpaili vielä Montréalin kesäolympialaisissa 1976.

Robeson kuoli kotonaan 88-vuotiaana 29. syyskuuta 2018.

## Lähteet
* Peter Robeson Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Kolmistaan

**Kolmistaan** voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

* *[[Kolmistaan (elokuva)|Kolmistaan]]*, vuonna 2008 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva
* *[[Kolmistaan (televisiosarja)|Kolmistaan]]*, suomalainen draamakomediasarja
Kolmistaan (televisiosarja)

**Kolmistaan** on suomalainen draamakomediasarja, jonka pääosissa näyttelevät Pamela Tola, Eero Ritala ja Lauri Tilkanen. Sarja kertoo Helsingin keskustassa kimppakämpässä asuvista Vilmasta (es. Pamela Tola), Sevestä (es. Eero Ritala) ja Markuksesta (es. Lauri Tilkanen), jotka rimpuilevat lähestyvää ”aikuisuutta” vastaan. Ensimmäisellä tuotantokaudella pariskunta Vilma ja Seve päätyvät pitkäksi venyneen jatkoillan päätteeksi homoseksuaalin Markuksen kanssa sänkyyn, jonka seurauksena Vilma tulee raskaaksi tietämättä kummalle miehistä. Toisella kaudella seurataan heidän elämäänsä vauvan kanssa.

Sarjan ensimmäisen tuotantokauden kolme ensimmäistä jaksoa julkaistiin Elisa Viihde -suoratoistopalvelussa 14. joulukuuta 2017, jonka jälkeen loput jaksot julkaistiin palvelussa kolmessa erässä. C More -suoratoistopalvelussa ensimmäinen kausi julkaistiin kokonaisuudessan 15. lokakuuta 2018. Televisiossa ensimmäisen kauden esitetti Sub maalis–huhtikuussa 2019. Elisa Viihde julkaisi toisen tuotantokauden kokonaisuudessaan 16. marraskuuta 2018.

Sarja pohjautuu vuosina 2011–2012 esitettyyn brittiläiseen *Threesome*-sarjaan.

## Rooleissa
### Päärooleissa

### Sivurooleissa

### Vierailevissa rooleissa

## Jaksot
### Ensimmäinen tuotantokausi

### Toinen tuotantokausi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sarjan ensimmäisen kauden traileri YouTubessa
Pukkila (Kauhajoki)

**Pukkila** on  kaupunginosa, joka sijaitsee Kauhajoen eteläosassa, noin kahden kilometrin päässä Kauhajoen keskustasta. Pukkilassa on ala-aste nimeltä Pukkilan koulu. Pukkila on myös Kauhajoen rikkain kaupunginosa.
Bath Iron Works

**Bath Iron Works** on yhdysvaltalainen vuonna 1884 Bath Iron Works Limitedinä perustettu telakka, joka sijaitsee Kennebecin varrella Bathissa Mainessa. Telakka valmistaa aluksia yksityisille, yrityksille ja puolustusvoimille, ja pääosa tuotannosta menee Yhdysvaltain laivastolle. Vuodesta 1995 alkaen telakka on kuulunut General Dynamicsiin.

## Historia
Yhdysvaltain sisällissodassa palvellut ja Bathissa syntynyt kenraali Thomas W. Hyde perusti telakan Bathiin 1884.
Anna Burns

**Anna Burns** (s. 1962 Belfast) on pohjoisirlantilainen kirjailija.

Burns sai vuonna 2018 Man Booker -palkinnon teoksestaan *Milkman*, joka kertoo seksuaalisen häirinnän kohteeksi joutuneesta naisesta. Burns on ensimmäinen Man Booker -palkinnon saanut pohjoisirlantilainen. Vuonna 2020 Burns sai 100 000 euron arvoisen International Dublin Literary Awardin, yhden maailman arvokkaimmista kirjallisuuspalkinnoista.

Burns asuu Sussexissa, Englannissa.

## Teokset
* *No Bones* (2001)
* *Little Constructions* (2007)
* *Mostly Hero* (2014) (pienoisromaani)
* 

## Palkinnot ja ehdokkuudet
* 2001 Winifred Holtby Memorial Prize, teoksesta *No Bones*
* 2002 Orange Prize, ehdokas teoksesta *No Bones*
* 2018 Man Booker -palkinto, teoksesta *Milkman*
* 2020 International Dublin Literary Award

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Allyylibromidi

**Allyylibromidi** (C3H5Br) on bromattuihin alkeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa allyylibromidi on puhtaana väritöntä, mutta usein väriltään keltaista tai kellertävää. Väri tummenee valon vaikutuksesta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Allyylibromidin reaktiot ovat tyypillisiä alkeeneille ja alkyylibromideille. Se esimerkiksi reagoi nukleofiilien kanssa alkyloiden ne. Allyylibromidi ärsyttää voimakkaasti ihoa, silmiä ja hengitysteitä ja aiheuttaa muun muassa kyynelvuotoa.

Allyylibromidia voidaan valmistaa allyylialkoholin ja vetybromidin, allyylialkoholin, trifenyylifosfiitin ja bentsyylibromidin tai propeenin ja bromin välisellä reaktiolla.
:

Allyylibromidia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä. Se reagoi muun muassa happi-, typpi- ja rikkiyhdisteiden kanssa muodostaen allyylijohdannaisia. Siitä valmistetaan muun muassa lääkkeitä, väriaineita, polymeerejä ja organometalliyhdisteitä.

## Lähteet
General Electric LM2500

**General Electric LM2500** on GE Aviationin valmistama teollisuuden ja merenkulun käyttöön valmistettu kaasuturbiini, joka on muunnos yhtiön CF6-lentokonemoottorista.

Kaasuturbiinista valmistetaan kolmea varianttia:
*LM2500 tuottaa 22&nbsp;600 shp ja moottorin teholuku on 37. Sähköntuotantokäytössä turbiiniin kytketyllä generaattorilla voidaan tuottaa  24 megawattia sähköä.
*Kehitetty kolmannen sukupolven LM2500+ tuottaa 40&nbsp;500 shp ja moottorin teholuku on 39. Sähköntuotantokäytössä turbiiniin kytketyllä generaattorilla voidaan tuottaa 29 megawattia sähköä.
*Edelleen kehitetty neljännen sukupolven LM2500+G4 esiteltiin marraskuussa 2005. Moottori tuottaa 47&nbsp;370 shp ja moottorin teholuku on 39,3.

Vuonna 2004 Yhdysvaltain ja ainakin 29 muulla laivastolla oli käytössään yli tuhat LM2500/LM2500+ moottoria. Muita käyttökohteita ovat muun muassa kantosiipialukset, ilmatyynyalukset ja nopeat lautat.
Spartanburg

**Spartanburg** on kaupunki Spartanburgin piirikunnassa, Etelä-Carolinan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on väkiluvultaan osavaltion 12. suurin kaupunki. Vuoden  väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 37&nbsp;647, ja suurkaupunkialueen 318&nbsp;999. Spartanburgin asukkaista 72,5 prosenttia oli valko- ja 21,5 prosenttia mustaihoisia. Vuodesta 1970 vuoteen 2010 Spartanburgin suurkaupunkialueen asukasmäärä kasvoi noin 200 tuhannesta yli 300 tuhannen.

## Työnantajia
1990-luvulla Spartanburgissa toimi muun muassa Hitachin kuvaputkitehdas, ja vuonna 1994 siellä avattiin autonvalmistaja BMW:n ensimmäinen Saksan Baijerin ulkopuolella sijainnut tuotantolaitos. Alkuvaiheessa se työllisti pari tuhatta ihmistä. 2010-luvun lopulla tehtaassa valmistetaan BMW:n kaupunkimaastureita 11&nbsp;000 työntekijän voimin. 

Spartanburgin suurimpiin työnantajiin kuului 2010-luvun lopulla myös ranskalaisen Michelinin rengastehdas, monia muita autoalan tarviketuottajia, lattianpäällysteitä valmistava Milliken sekä saksalainen Siemens.

## Oppilaitoksia
Spartanburgissa toimiviin korkeakouluihin kuuluvat Etelä-Carolinan yliopisto, Converse College, Wofford College, Spartanburg Methodist College ja Virginia College-Spartanburg.

## Kuvia kaupungista

Tiedosto:Spartanburgview2017.jpg|Spartanburgin keskusta vuonna 2017.
Tiedosto:Historic Daniel Morgan Monument.JPG|Daniel Morganin monumentti.
Tiedosto:Spartanburgstation.jpg|Spartanburgin rautatieasema.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Freedy Kekäläinen

**Freedy Kekäläinen** (30. tammikuuta 1904 Meynard, Massachusetts – 22. heinäkuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen Etsivän keskuspoliisin ja Valtiollisen poliisin virkailija, joka toimi muun muassa Valpon valvontatoimiston päällikkönä.

## Elämä ja ura
Kekäläinen syntyi Yhdysvalloissa, jossa hänen vanhempansa asuivat siirtolaisina vuodet 1903–1905. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta ja siirtyi varusmiespalveluksensa jälkeen 1924 Etsivän keskuspoliisin pääosastolle. Tiedustelutoimiston esittelijänä toiminut Kekäläinen opiskeli virkansa ohessa Helsingin yliopistossa valtio-oppia, sosiologiaa ja kriminologiaa. Myöhemmin hän työskenteli EK:n valvontatoimistossa. Kekäläinen oli perehtynyt salakirjoituksiin, käsialatutkimukseen sekä asiakirjaväärennöksiin, joista antoi lausuntoja myös tuomioistuimille tavallisiin rikosasioihin liittyen.

Jatkosodan aikana Kekäläinen oli salaisen Vapaus – Isänmaa – Aseveljeys -organisaation palkkalistoilla asiantuntijana. Sodan loppuvaiheessa hän johti Valpon sisälle muodostettua tiedustelurengasta ”Kekäläisen iskujoukkoa”, jonka tarkoituksena oli toimia yhteysverkkona, mikäli Valpo lakkautettaisiin. Moskovan välirauhan jälkeen hän vastasi Valpon osalta Helsingin Lauttasaaressa marraskuussa 1944 ammutun venäläisen upseerin Ivan Belovin murhatutkimuksista. Valpon muuttuessa kommunistijohtoiseksi Punaiseksi Valpoksi valvontatoimiston päällikköna toiminut Kekäläinen erotettiin kesällä 1945, jolloin hän siirtyi Matkaravinto Oy:n henkilöstöpäälliköksi. Joulukuussa 1949 Kekäläinen ja Valpon entinen päällikkö Otto Brusiin saivat sakkotuomion virkavirheestä, kun eräs oululainen luutnantti oli keväällä 1945 pidätetty aiheettomasti Kekäläisen tiedonannon perusteella asekätkentään liittyen.

Kekäläinen osallistui ahkerasti Valpoa käsittelevään julkiseen keskusteluun aina viimeisiin elinvuosiinsa saakka. Esimerkiksi tammikuussa 1977 *[[UM. Uusi maailma|Uusi Maailma]]* -lehdessä julkaistiin Kekäläisen avoin kirje toimittaja Olle Leinolle, jossa hän kiisti väitteet Martta Koskisen kidutuksesta. Kekäläinen kuoli 88-vuotiaana heinäkuussa 1992. Hänet on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle.

## Yksityiselämä
Kekäläisen vanhemmat olivat Hämeenlinnassa syntynyt rautatievirkailija Juho Fredrik Kekäläinen (1876–1921) ja Porista kotoisin ollut ranskalaistaustainen Elli Bonnet (1881–1957). Hänen sisarensa oli koreografi Telma Tuulos.

## Muuta
Vuonna 2006 Helsingin kaupunginteatterissa esitetyssä *[[Matkalla Porkkalaan]]* -näytelmässä Kekäläisen roolissa nähtiin Santeri Kinnunen. Yle TV1:n vuonna 2015 tuottamassa televisiosarjassa *[[Punainen kolmio]]* häntä näytteli Jari Virman. Kekäläinen on myös yksi kirjailija Tapani Baggen rikosromaaneissa esiintyvän ylietsivä Väinö Mujusen esikuvista.

## Lähteet
Focus con Proby

**Focus con Proby** on Focusin studioalbumi vuodelta 1978.

## Kappaleet

## Arvostelut
* AllMusic: 

## Lähteet
RIM-67 Standard

**RIM-67 Standard ER** (SM-1ER/SM-2ER) on pitkänmatkan ilma- ja meritorjuntaohjus, joka kehitettiin alun perin Yhdysvaltain laivaston käyttöön. 
RIM-67 kehitettiin korvaamaan laivaston aluksille sijoitettu 1950-luvulla kehitetty RIM-8 Talos. Lopulta ohjus korvasi myös RIM-2 Terrierin, koska ohjukset olivat saman kokoisia ja ne voitiin sijoittaa Terrieriltä vapautuneisiin tiloihin. RIM-66 Standard MR on sama ohjus, mutta ilman ER järjestelmän lisämoottoria. Aseen valmistaja on General Dynamics. RIM-66 -tyypin ohjuksen kehittely aloitettiin vuonna 1964 ja sen käyttöönotto tapahtui vuonna 1968.

## Lähteet
*https://www.designation-systems.net/dusrm/m-67.html
*https://www.globalsecurity.org/military/systems/munitions/sm.htm
*http://www.navweaps.com/Weapons/WMUS_Standard-2_ER_RIM67B.php
### Viitteet
Mandi Sirola

**Amanda ”Mandi” Sofia Sirola** (o.s. **Sundell**; 20. tammikuuta 1881 Kangasala – 7. kesäkuuta 1965 Helsinki) oli suomalaisen vasemmistopoliitikon Yrjö Sirolan puoliso ja yksi Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) perustajajäsenistä.

Mandi Sundellin vanhemmat olivat seppä Aksel Vilhelm Sundell ja Vilhelmina Simontytär. Hän kävi Tammisaaren käsityöopiston ja oli sen jälkeen Kangasalan opistossa kudonnanopettajana. Hän nai vuonna 1903 kansakoulunopettaja Yrjö Sirolan, josta tuli hieman myöhemmin Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) huomattava poliitikko. Pariskunta asui vuosina 1910–1913 Yhdysvaltain Duluthissa. Heille syntyi vuonna 1903 yksi poika, Aimo, joka kuitenkin kuoli pian Amerikasta paluun jälkeen vuonna 1913. Mandi alkoi tämän jälkeen työskennellä miehensä rinnalla.

Mandi Sirola oli vuoden 1918 sisällissodan aikana miehensä alaisena Kansanvaltuuskunnan ulkoasiainosaston toimistovirkailijana. Pääasiassa hän vastaanotti vieraita. Sirolat pakenivat sodan lopussa Neuvosto-Venäjälle ja osallistuivat molemmat elokuussa 1918 Moskovassa SKP:n perustavaan kokoukseen. Mandi Sirola valittiin marras–joulukuun vaihteessa 1918 puolueen keskuskomiteaan täydennysjäsenenä samassa yhteydessä Kullervo Mannerin ja Eino Rahjan kanssa. Häntä ei valittu uudelleen syyskuun 1919 toisessa puoluekokouksessa.

Sirolat siirtyivät kesällä 1920 Tukholmaan, ja Mandi kieltäytyi seuraavana vuonna palaamasta Venäjälle miehensä kanssa. Sen sijaan hän tuli keväällä 1922 salaa Suomeen, ja hänet vangittiin saman vuoden lokakuussa Ätsärissä. Turun hovioikeus tuomitsi hänet helmikuussa 1923 Venäjän-aikaisen toimintansa vuoksi valtiopetoksen valmistelusta 23 kuukauden kuritushuonerangaistukseen, jonka hän suoritti Hämeenlinnan keskusvankilassa. Hän lopetti sen jälkeen yksipuolisesti yhteydenpidon Neuvostoliittoon jääneeseen Yrjöön, joka yritti vuosien ajan jatkaa kirjeenvaihtoa hänen kanssaan. Mandi Sirola ei vankilasta vapauduttuaan osallistunut poliittiseen toimintaan ja elätti itsensä käsitöitä tekemällä. Hän asui äitinsä kuolemaan saakka tämän kanssa Kangasalla, sen jälkeen Uuraisilla ja 1950-luvun puolivälistä alkaen Helsingissä, jonkin aikaa Inkeri Lehtisen kanssa. Hän kuoli Helsingin kaupungin vanhainkodissa 84-vuotiaana vuonna 1965.

## Lähteet
Beaufort (Etelä-Carolina)

**Beaufort** [ˈbjuːfərt] on kaupunki Etelä-Carolinan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on Beaufortin piirikunnan hallintokeskus. Kaupunki sijaitsee Sea Islands -saarijonoon kuuluvalla Port Royalin saarella. Vuoden  väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 12&nbsp;361. 

## Kuvia kaupungista

Tiedosto:Craven Street Beaufort.JPG|Craven Street -katu Old Pointin kaupunginosassa.
Tiedosto:St. Helena Beaufort.jpg|Episkopaalinen kirkko Beaufortissa.
Tiedosto:Bay Street Downtown Beaufort.JPG|Bay Street Beaufortin keskustassa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ahlroos

**Ahlroos** on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

* Arvo Ahlroos (1939–2020), toimittaja, runoilija ja television dokumenttiohjelmien tekijä
* Frans Ahlroos (1867–1948), kirjaltaja ja kansanedustaja
* Kim Ahlroos (s. 1971), jääkiekkoilija
* Sirpa Ahlroos-Kouko (s. 1975), maantiepyöräilijä.
Suomen saksalaiset

**Suomen saksalaiset** () ovat Suomessa asuvia saksalaisia. Vuoden 2017 lopulla Suomessa asui 6&nbsp;183 saksankielistä. Saksan kansalaisia Suomessa asui 4&nbsp;014.

Vuonna 1924 Suomessa oli 1&nbsp;645 saksalaista. Saksalaiset olivat pääosin kauppiaita. Saksalaisia on asunut myös Baltian maissa ja Pietarissa, ja osa Suomeen eri aikoina muuttaneista saksalaisista on ollut pietarinsaksalaisia, osa baltiansaksalaisia, osa on eri aikoina muuttanut Saksasta. Suomen saksankielisissä on lisäksi ollut ainakin sveitsiläisiä, muiden muassa Fazer-, Berner-, Huber- ja Oesch-suvut.

Vuonna 1812 Viipurin väestöstä saksankielisiä oli 12,5 prosenttia eli 362. Vuonna 1930 saksankielisten osuus Viipurin väestöstä oli enää 0,6 prosenttia eli 439 henkeä.

Saksalaisten sukujen merkitys oli keskeinen Suomen ja Helsingin kehitykselle 1800-luvulla. Helsingin enemmistökieli oli ruotsi. Saksa oli tuolloin Helsingin kolmanneksi puhutuin vähemmistökieli suomen ja venäjän jälkeen, ja kaupunkiin perustettiin edelleen toimivat Saksalainen koulu, Saksalainen seurakunta ja Saksalainen kirjasto. FC Germania Helsinki on vuonna 2015 perustettu saksalaisen jalkapalloseura, jonka miesten edustusjoukkue pelaa Vitosessa.

## Tunnettuja Suomen saksalaisia

### Syntyneet 1700-luvuilla tai aiemmin

* Samuel Berner, 1759, arkkitehti, kotoisin Saksasta
* Carl Ludvig Engel, 1778, arkkitehti, kotoisin Saksasta
* Johan Friedrich Hackman, 1755, kauppias, kotoisin Saksasta
* Christian Friedrich Kress, 1767, sotilaskapellimestari, vanhemmat kotoisin Saksasta
* Christian Friedrich Schröder, 1595, Turun kaupunginarkkitehti, kotoisin Saksasta
* Carl Gottfried Seuerling, 1727, näyttelijä ja teatterijohtaja, kotoisin Saksasta

### Syntyneet 1800-luvuilla
* Eduard Ausfeld, 1885, upseeri, kotoisin Saksasta
* Willy Baer, 1875, kuvataiteilija, kotoisin Saksasta
* Wipert von Blücher, 1883, Saksan lähettiläs Suomessa 1935-44
* Richard Faltin, 1835, säveltäjä, kapellimestari, urkusi, musiikkipedagogi, kotoisin Saksasta
* Alina Frasa, 1834, kotoisin Saksasta
* Albert Goldbeck-Löwe, 1863, liikemies, kotoisin Saksasta
* Ludovika Jakobsson, 1884, olympiavoittaja, kotoisin Saksasta
* Louis Kleineh, 1808, suomalainen ravintoloitsija, kotoisin Saksasta
* Ernst Lohrmann, 1803, arkkitehti, kotoisin Saksasta
* Fredrik Pacius, 1809, säveltäjä, kotoisin Saksasta
* Gustav Paulig, 1850, kahvipaahtimon omistaja, kotoisin Saksasta
* G. F. Stockmann, 1825, kauppias, kotoisin Saksasta
* Ferdinand Tilgmann, 1832, kirjapainoyrittäjä, kotoisin Saksasta
* Martin Wetzer, 1868, jalkaväenkenraali ja juristi, isä saksalainen

### Syntyneet 1900-luvulla
* Lolo Krusius-Ahrenberg, 1909, politologi, historian ja valtiotieteen professori, 
* Gunvor Brettschneider, 1933, Svenska social och kommunalhögskolanin entinen rehtori, isä saksalainen
* Michael Rießler, 1971, kielitieteilijä, kotoisin Saksasta
* Roman Schatz, 1960, kirjailija ja toimittaja, kotoisin Saksasta
## Katso myös
*Suomen ja Saksan suhteet
*Saksansuomalaiset
*Luettelo Viipurin kauppiassuvuista

## Lähteet
Falls Church

**Falls Church** on kaupunki Virginian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden  väestönlaskennassa 12&nbsp;332. Vuonna 2017 sen arvioitiin olleen 14&nbsp;583. Se on osa Washington DC:n metropolialuetta. 

## Kuvia kaupungista

Tiedosto:Falls Church.jpg|Broad Street -katu Falls Churchissa.
Tiedosto:East Falls Church Station.jpg|Metroasema Falls Churchissa.
Tiedosto:Late afternoon, Oakwood Cemetery.jpg|Oakwoodin hautausmaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Fomin

**Fomin** voi tarkoittaa:

* Ivan Fomin (1872–1936), venäläinen arkkitehti
* Kauko Fomin (1947–2013), suomalainen jääkiekkoilija
* Mitja Fomin (s. 1974), venäläinen poplaulaja
Anaktorion

**Anaktorion** (, alun perin *Wanaktorion*, , ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Akarnaniassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Áktio-Vónitsan kunnan alueella lähellä nykyistä Néa Kamarínan kylää. 

## Maantiede

Anaktorionin kaupunki sijaitsi niemellä Ambrakianlahden etelärannalla. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisen Néa Kamarínan kylän lounaispuolella linnuntietä noin neljä kilometriä länteen Vónitsan kaupungista.

Anaktorion oli Joonianmereltä Ambrakianlahdelle purjehdittaessa Akarnanian ensimmäinen kaupunki Aktionin niemen jälkeen. Etäisyys kaupungista niemelle oli noin 40 stadioninmittaa eli vajaa kahdeksan kilometriä. Anaktorionin kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä *Anaktoria* (). Sen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Siihen kuului muun muassa Aktionin niemen alue.

## Historia

Anaktorion oli Korintin siirtokunta, antiikin lähteiden mukaan yhdessä Korkyran kanssa. Se perustettiin Korintin tyranni Kypseloksen aikana noin vuonna 657–626 eaa. Perustajaksi mainitaan Ekhiades. Kaupunki oli jonkin aikaa seudun tärkeimpiä kreikkalaiskaupunkeja. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Anaktorios* ().

Persialaissodissa Anaktorion oli kreikkalaisten puolella. Se osallistui Plataiain taisteluun vuonna 479 eaa. 800 hopliitilla yhdessä Leukaksen kanssa. Korintin ja Korkyran jouduttua sotaan korinttilaiset saivat kaupungin petoksella kokonaan käsiinsä peloponnesolaissodan alla vuonna 432 eaa. Peloponnesolaissodassa kaupunki oli Korintin tavoin Spartan puolella. Kaupunki säilyi korinttilaisilla vuoteen 425 eaa. saakka, jolloin akarnanialaiset saivat kaupungin valtaansa Ateenan avustuksella. Tämän jälkeen korinttilaiset asuttajat karkotettiin, ja akarnanialaiset asuttivat kaupungin omalla väellään. Tämän jälkeen kaupunki oli todennäköisesti osa Akarnanian liittoa.

Anaktorion löi omaa hopearahaa 400-luvulta eaa. lähtien. Kolmannessa pyhässä sodassa 356–346 eaa. kaupunki oli Theban puolella. Kaupunki säilyi merkittävänä vielä hellenistiselle kaudelle ja roomalaisen kauden alkupuolelle saakka. Octavianus siirrätti väestön vuonna 31 eaa. perustamaansa Nikopoliin kaupunkiin, jonka jälkeen Anaktorion toimi Nikopoliin satamana.

Kaupungin paikkaa tutki ensimmäisenä William Martin Leake 1800-luvun alkupuolella. Nykyisen Áktio-Vónitsan kunnan osa Anaktórion kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on ottanut nimensä kaupungista.

## Rakennukset ja löydökset

Anaktorionin paikalta on löydetty kaupungin raunioita. Kaupunki on ollut ympäröity muurein. Sen tunnetuin pyhäkkö oli Apollon Aktiokselle omistettu temppeli, joka sijaitsi Aktionin niemellä.

Kaupungilla oli kaksi satamaa, joista toinen sijaitsi kaupungin muurein ympäröidyn alueen sisäpuolella ja toinen Aktionin niemellä Joonianmeren puoleisella rannalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Siitinluu

**Siitinluu** eli **penisluu** (lat. *baculum*) on siitintä tukeva luu. Useilla nisäkkäillä, kuten petonisäkkäillä, hyönteissyöjillä, siipijalkaisilla ja lähes kaikilla kädellisillä ihmistä lukuun ottamatta on siitinluu.

Evoluutiobiologi Tuomas Aivelon mukaan klassinen selitys ihmisen siitinluun puuttumiselle on sukupuolivalintaan liittyvä: luuton siitin on vaikeampi pitää erektiossa, joten onnistunut erektio on ollut naaraille merkki uroksen hyvästä kunnosta. Oletuksen tueksi on tosin vähän todisteita. Katoaminen liittynee myös laajempaan kädellisten evoluutioon. Tarkkaa syytä ihmisen siitinluun puuttumiselle ei tiedetä.

Siitinluu on suosittu metsästysmuisto muun muassa karhunmetsästäjillä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Reykjavikin siitinmuseon siitinluukokoelma
Hilton Head Island

**Hilton Head Island** on kaupunki Beaufortin piirikunnassa, Etelä-Carolinan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden  väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 37 099, ja suurkaupunkialueen 187 010. 

## Kuvia kaupungista

Tiedosto:Plage-Hilton-Head-Island-6.JPG|Coligny Circle Plaza.
Tiedosto:Disney HHI Resort October 2007 01.jpg|Disney's Hilton Head Island Resort
Tiedosto:Hilton Head Island SC.JPG|Hilton Head Islandin rantaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Brikindera

**Brikindera** () oli antiikin aikainen kaupunki ja oletettavasti myös kaupunkivaltio (*polis*) Rhodoksen saarella Kreikassa. Se sijoitetaan saaren itäosaan lähelle nykyistä Archángeloksen kaupunkia.

Brikinderan historiasta ei tiedetä paljoakaan. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Sitä on arveltu myös Ialysoksen alaiseksi polikseksi tai muuksi kaupungiksi. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Brikindera kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se mainitaan liiton verotusluetteloissa vuosina 429/428 eaa., 421/420 eaa. ja 415/414 eaa. Kaupungin arvellaan lakanneen olemasta poliksena viimeistään klassisen kauden alkupuoliskolla ennen vuotta 400 eaa. Brikindera mainitaan yhdessä Herodaan miimijambissa.

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Brikindarios* ().

## Lähteet
Leavenworth (Washington)

**Leavenworth** on kaupunki Chelan piirikunnassa, Washingtonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden  väestönlaskennassa 1 965. Kaupungin pormestarina toimii nykyisin Cheri Kelley Farivar. Leavenworthin koko keskusta on suunniteltu näyttämään baijerilaiselta kylältä.

## Kuvia kaupungista

Tiedosto:Leavenworth from above.jpg|Leavenworthin keskusta.
Tiedosto:Bavarian Ritz Hotel (Leavenworth, WA).jpg|Bavarian Ritz -hotelli.
Tiedosto:Christmas Tree Lighting Weekend Dec 2010- Daytime Fun - panoramio.jpg|Leavenworth joulukuussa 2010.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Arvid Kuha

**Gustaf Arvid (Arvi) Kuha**, vuoteen 1906 **Göös** (5. helmikuuta 1877 Jyväskylä  – 25. kesäkuuta 1959) oli suomalainen opettaja, kauppakoulun johtaja ja yritysjohtaja. 

## Henkilöhistoria
Kuhan vanhemmat olivat opettaja, kustantaja ja valtiopäivämies K. G. Göös ja Fanny John. Kuha tuli ylioppilaaksi 1895, valmistui filosofian kandidaatiksi 1898 ja sai päästötodistuksen Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta 1906. Hän opiskeli myös ulkomailla Berliinin kauppakorkeakoulussa josta hän sai päästötodistuksen 1908. Kuha kävi Burroughs-yhtiön myyntikoulun 1912 ja hän teki opintomatkoja Skandinavian maihin, Englantiin, Saksaan ja Amerikkaan. Kuha toimi opettajana Viipurin kauppakoulussa 1906–1907 ja Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa 1907–1910.  Jyväskylän kauppakoulun johtajana Kuha toimi 1910–1912 ja Systema-yhtiössä prokuristina 1912–1919 ja yhtiön toimitusjohtajana vuodesta 1920. Tätä tehtävää Kuha hoiti vuoteen 1931 asti ja työskenteli sitten Suomen vientiyhdistyksen osastopäällikkönä. Suomen sisällissodan aikana Kuha oli valkoisten päämajan intendentin adjutantti, keväällä 1918 hän oli Finlands Vänner -toimiston johtaja Tukholmassa.  

Kuha kuului useiden iikeyritysten johtokuntiin ja hän toimi myös kauppakamarin sihteerinä. Kuha oli lisäksi Suomen Liikemies-Yhdistyksen, Helsingin Kauppiaitten Kauppakoulun sekä Suomen Krematorio-yhdistyksen johtokuntien jäsenenä.

## Teoksia
* *Näkökohtia Jyväskylän yliopistokysymyksessä*, 1911, Arvi Kuha, Yrjö Blomstedt
* *Kertomus Jyväskylän kaupungin kauppakoulun toisesta lukuvuodesta 1911-1912*, 1912 

## Lähteet
Eteokarpathioi

**Eteokarpathioi** (, monikko) oli antiikin aikainen heimo tai muu kansanryhmä ja sen *[[koinon]]* ja kaupunkivaltio (*polis*) Karpathoksen saarella Kreikassa. Nimitys ei ole varsinaisesti kaupungin tai muun paikan nimi.

Eteokarpathioista tiedetään vain vähän. Nimitys esiintyy kahdessa näiden ja Ateenan väliseen politiikkaan liittyvässä piirtokirjoituksessa. Ensimmäinen on Deloksen meriliiton verotusluettelo vuodelta 434/433 eaa. Sen perusteella Eteokarpathioi kuuluivat ainakin tuolloin Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Toinen piirtokirjoitus vuodelta 445–430 eaa. mainitsee Ateenan myöntäneen Eteokarpathioille jonkinlaisen itsehallinnon. Eteokarpathioin olemassaolosta ei ole merkkejä enää 400-luvun eaa. jälkeen. Siksi on ehdotettu, että se olisi ollut ateenalaisten perustama, Karpathoksen poliksesta erotettu polis, joka jäi lyhytikäiseksi.

Nimen perusteella Eteokarpathioi, ”Aidot karpathoslaiset”, saattoivat olla Karpathoksen saaren alkuperäisten minolaisen ja mykeneläisen kauden asukkaiden jälkeläisiä, toisin sanoen edelsivät kansana doorilaisten tuloa saarelle. Heidän kielensä saattoi myös olla joku muu kuin kreikan kieli. Tässä mielessä näitä on verrattu Kreetan alkuperäisväestöön kuuluneisiin eteokreetteihin. On kuitenkin mahdollista, että kyseessä oli jollain muulla perusteella erottunut kansanryhmä. Heidän identiteettinsä on saattanut perustua muun muassa Karpathoksen (Krapathoksen) esiintymiseen Homeroksen *[[Ilias|Iliaan]]* Laivaluettelossa.

Eteokarpathioilla oli Karpathoksella todennäköisesti omia kyliä, mutta ei välttämättä omaa kaupunkia, joka olisi ollut poliksen keskus. He asuttivat todennäköisesti saaren vuoristoisia sisäosia, siinä missä doorilaiset olivat asuttaneet rannikot. Toisaalta Eteokarpathioin polis-keskukseksi on esitetty myös Potidaionia, joka sijaitsi saaren itärannikolla nykyisen Kárpathoksen kaupungin eli Pigádian paikalla. Eteokarpathioihin liittyi ilmeisesti Apollonille omistettu pyhäkkö, joka sijaitsi mahdollisesti Karpathoksen eteläisissä keskiosissa.

## Lähteet