Veren ääriin

**''Veren ääriin eli Lännen punainen ilta** (Blood Meridian or The Evening Redness in the West)* on yhdysvaltalaisen [[Cormac McCarthy]]n viides, [[Kirjallisuusvuosi 1985|1985]] julkaistu [[western]]- tai antiwestern-romaani. [[WSOY]] julkaisi teoksen [[Kaijamari Sivill]]in suomennoksena vuonna 2012. 

McCarthy kirjoitti tarkkaan historialliseen taustatyöhön perustuvaa [[Postmoderni kirjallisuus|postmodernia]] lännenromaania yhdeksän vuoden ajan. Romaani ei ollut aluksi kaupallinen tai taiteellinen menestys. Myöhemmin siitä on tullut yksi yhdysvaltalaisen nykykirjallisuuden merkkiteoksista ja sitä pidetään Cormac McCarthyn mestariteoksena. Teoksen teemoja ovat lännen valloituksen amerikkalainen mytologia, väkivalta ja pahuuden olemus. 

Suurin osa tarinasta seuraa teini-ikäistä 'Poikaa' ja hänen kokemuksiaan 'Glantonin jengin' jäsenenä. Romaanin joukkio perustui todelliseen ryhmään [[Skalpeeraus|päänahanmetsästäjiä,]] joka tappoi 1849–1850 rajaseutujen intiaaneja päänahoista maksettujen palkkioiden vuoksi. Kirjan [[antagonisti]] on pahuuden ruumiillistuma tuomari Holden, joka kasvaa teoksessa myyttiseksi ja raamatulliseksi hahmoksi. 

Kirjaa on yritetty sovittaa lukuisia kertoja elokuvaksi. Yksikään yrityksistä ei ole onnistunut, ja teosta pidetään yleisesti väkivaltaisuutensa vuoksi sopimattomana valkokankaalle.
== Taustaa ==
Vuonna 1976 McCarthy erosi silloisesta vaimostaan, muutti [[El Paso]]on [[Texas]]iin ja raitistui. Seuraavan yhdeksän vuoden aikana hän opetteli espanjaa, tutki rajaseutujen historiaa ja kirjoitti Lyndhurst-, John Simon Guggenheim Memorial- ja [[MacArthur Fellowship|MacArthur Fellows]] -säätiöiden apurahojen turvaamana. *Veren ääriin* julkaistiin yhdeksän vuotta myöhemmin 1985. Se on McCarthyn ensimmäinen romaani, joka sijoittuu Yhdysvaltojen rajaseuduille. Hänen varhaiskauden romaaniensa tapahtumapaikka oli ollut [[Appalakit|Appalakkien]] vuoristo. Romaani on myös ainoa McCarthyn teos, jonka tapahtumat ajoittuvat 1800-luvulle.
Noah Shannon on jäljittänyt romaanin ensimmäiset luonnokset McCarthyn arkistoissa 1970-luvun puoliväliin. McCarthy teki teosta varten erittäin tarkkaa taustatyötä. John Glanton ja hänen joukkionsa ovat historiallisia henkilöitä. Jopa lyhyet ja näennäisen epäolennaiset kohtaukset perustuvat historiallisiin lähteisiin. Glantonin jengiä käsittelevät osien taustalla on Samuel Chamberlainin kirja *Tunnustukseni: Roiston muistelmia (My Confession: The Recollections of a Rogue)*. Chamberlain oli John Joel Glantonin ryhmän jäsen vuosina 1849–1850. Chamberlain itse ei ole henkilö *Veren ääriin* -romaanissa. Romaanin [[antagonisti]] tuomari Holden esiintyy myös Chamberlainin muistelmissa, vaikka hänen todellinen henkilöllisyytensä jääkin tuntemattomaksi: 



Muita tärkeitä lähteitä olivat esimerkiksi John Woodhouse Audubonin *Audobon’s Western Journal, 1849–1850*, [[Mayne Reid]]in *The Scalp-Hunters*, James Hobbsin *Wild Life in the Far West* (1874), William T. Hamiltonin *My Sixty Years on the Plains* (1905) ja Waddy Thompsonin *Recollections of Mexico* (1846). Kirjeessään *Notes on Blood Meridian* -kirjan kirjoittaneelle John Sepichille McCarthy kertoi lukeneensa taustatyötä tehdessään satoja kirjoja. Historiallisesta tarkkuudesta kertoo esimerkiksi kirjan kohtaus, jossa Albert Speyer myy aseita Glantonille [[Chihuahua (kaupunki)|Chihuahuassa]]. Speyer on todellinen historiallinen henkilö, jonka asekaupoista pahamaineisen päänahanmetsästäjä James Kirkerin kanssa 1840-luvulla on säästynyt useita silminnäkijäkertomuksia. 

McCarthyn taustatyön tarkkuus ei rajoittunut pelkästään historiallisiin lähteisiin. Hän teki yksityiskohtaisia muistiinpanoja [[Tucson]]in, [[San Diego]]n ja [[Fort Griffin]]in luonnosta ja arkkitehtuurista, ja tutki raja-alueen väestöä, yksittäisten ihmisten elämäntarinoita ja sanastoa. Texasin [[Nacogdoches]]ia koskevissa muistiinpanoissa "Oikeustalo on rakennettu 1840. 1850 katto vuosi ja oikeuden istuntoja jouduttiin siirtämään tuonnemmaksi. Ei tulisijaa, joten kylmää." 

*Veren ääriin* ei ole kuitenkaan vain historiallisiin tapahtumiin ja henkilöihin perustuva, vaan sekoitus faktaa ja fiktiota. Esimerkiksi kapteeni White on täysin fiktiivinen henkilöhahmo, ja hänen joukkonsa hyökkäys Meksikoon ei perustu historiallisiin lähteisiin. McCarthy itse kirjoitti historiallisen tiedon käytöstä: 


== Vastaanotto ja taiteellinen merkitys ==
Aikalaiskriitikkojen vastaanotto oli välttelevä. *The Washington Postin* arvostelu oli tyrmäävä: "Joukko miehiä ratsastelee ympäriinsä, leiriytyy, filosofoidaan, vähän tapetaan. Työtä kaikki tyynni, ja kovin verkkaista sellaista." Yhdysvalloissa teosta on pidetty myöhemmin McCarthyn mestariteoksena ja yhtenä tärkeimmistä amerikkalaisista nykyromaaneista. Vuonna 2006 *The New York Times* kokosi kirjailijoiden ja kriitikkojen näkemyksiä amerikkalaisen kaunokirjallisuuden edellisten 25 vuoden tärkeimmistä teoksista; *Veren Ääriin* oli listalla kolmantena. Vaikutusvaltainen kirjallisuudentutkija [[Harold Bloom]] on toistuvasti nostanut *Veren ääriin* -romaanin amerikkalaisen nykykirjallisuuden kärkeen. 

*Veren ääriin* -romaanista on kirjoitettu Yhdysvalloissa kymmeniä tieteellisiä artikkeleita, lopputöitä, väitöskirjoja tai tulkintoja ja julkaistu lukuisia kirjoja. Teosta on pidetty [[Nihilismi|nihilistisenä]], voimakkaan [[moraali]]sena, [[satiiri]]na western-genrestä ja irvikuvana amerikkalaisen [[kutsumuskohtalo]]n ajatuksesta. Harold Bloomin mukaan romaani oli "äärimmäinen western". McCarthyn kirjaa on verrattu [[Hieronymus Bosch|Hieronymus Boschin]], [[Sam Peckinpah]]in, [[Dante Alighieri]]n ja [[Louis L’Amour]]in töihin. Yksimielistä tulkintaa ei kuitenkaan löydy. 


== Tyyli ja vaikutteet ==
*Veren ääriin* on monikerroksisin ja monitulkintaisin McCarthyn romaaneista. Stephen Fryen mukaan siinä on muistumia [[William Shakespeare]]sta, [[William Faulkner]]ista ja [[Fjodor Dostojevski]]stä, ja sen kielessä on vaikutteita [[Kuningas Jaakon Raamattu|Kuningas Jaakon Raamatusta]] ja [[Dante]]n *Jumalaisesta näytelmästä*. Harold Bloom vertaa teosta Shakespeareen, [[Herman Melville]]en ja William Faulkneriin. Bloomin näkemyksen mukaan *Veren ääriin* on muodoltaan ja tyyliltään *Moby Dickin* tavoin enemmän eeppistä proosaa kuin romaani. McCarthy käyttää usein tarkoituksellisesti epätavallisia tai vanhanaikaisia sanoja ja sanontoja. 

McCarthyn proosalle tyypillisesti ihmisten sisäisiä liikkeitä tai psykologiaa ei kuvata. *Veren ääriin* -teoksen varhaisia luonnosversioita tutkineen Noah Shannonin mukaan McCarthy on pyrkinyt editoimaan kirjoitusprosessin aikana kaikki viitteet siitä, miten henkilöt tapahtumat, itsensä tai toisensa näkevät. McCarthy itse on todennut [[Henry James]]in tai [[Marcel Proust]]in kaltaisista sisäisen maailman kuvaajista "minulle se ei ole kirjallisuutta." Tuomari Holdenin hahmossa on nähty viitteitä *Moby Dickin* kapteeni Ahabiin ja [[Joseph Conrad]]in *Pimeyden sydämen* Eversti Kurtziin. Historialliset yksityiskohdat nivoo yhteen historiallisen romanssi, jonka ironisoi [[James Fenimore Cooper]]in kaltaisten amerikkalaisen kaanonin rajaseutukuvaajien perinnettä.

Tyylillisesti McCarthy itse on kertonut suosivansa "yksinkertaisia toteavia lauseita" ja käyttävänsä isoja kirjaimia, pisteitä, satunnaisia pilkkuja ja kaksoispisteitä listojen aloittamiseen, mutta ei koskaan puolipisteitä. McCarthy ei käytä lainausmerkkejä merkitäkseen dialogia koska hänen mukaansa ei ole syytä "tuhria sivua oudoilla pikku merkeillä".

*Veren ääriin* ei ole varsinaisesti [[western]], vaan pikemminkin anti-western. Teosta voi lukea lännenkirjallisuuden [[postmoderni]]na päivityksenä, jossa aiemman tradition elementtejä ja historiallisia yksityiskohtia uudelleenkierrätetään, kommentoidaan ja parodioidaan. Postmodernille kirjallisuudelle tyypillisesti kirjaa voi kuitenkin lukea myös samojen perinteiden ja myyttien jatkajana, niiden uutena tasona: 



== Teemoja ==
==== Rajaseutujen väkivalta ====

McCarthyn tuotannossa *Veren ääriin* kuvaa lännen valloittamista ja rajaseutujen brutaalin luonnon kohtaamista, kun sitä seuraava Rajatrilogia sijoittuu samojen seutujen kesyttämisen ja urbanisoitumisen aikaan. Sara Spurgeonille amerikkalaisuuden ytimeen kuuluvien lännen myyttien käsitteleminen on teoksen keskiössä. Yksi romaanin pääteemoista on ihmisten sisäsyntyinen väkivaltainen luonne. *Veren Ääriin* on McCarthyn romaaneista väkivaltaisin, pinnallisella luennalla vain sarja toinen toistaan raaempien väkivallantekojen kuvauksia. McCarthy oli käsitellyt väkivaltaa jo aiemmissa, Appalakeille sijoittuvissa suomentamattomissa kirjoissaan *The Orchard Keeper* (1965), *Outer Dark* (1968) ja *Child of God* (1973). Veren ääriin -teos nostaa väkivallan kuitenkin uudelle tasolle.

Robert Jarrett kiinnittää huomiota siihen, että romaani sijoittuu ajankohtaan, joka oli hyvin todennäköisesti rajaseutujen ja lännen väkivaltaisuuden äärimmäinen lakipiste, ja kirjassa kuvatut päänahanmetsästäjät aikansa väkivaltaisin ilmiö. Hän tulkitsee kirjan alkuperäisen nimen *Blood Meridian or the Evening Redness in the West* viittaavan paitsi tähän, myös verenpunaiseen auringonlaskuun, joka romaanissa yhdistetään toistuvana kuvana äärimmäisen väkivaltaisiin tapahtumiin. Rajaseutujen väkivalta oli pahimmillaan juuri ennen iltaa, lännen valloittamisen ajanjakson loppua.

====Kutsumuskohtalo====

Yhdysvaltojen laajenemiselle länteen oli ominaista [[kutsumuskohtalo]]n (Manifest Destiny) käsite. *Veren ääriin* -kirjassa kutsumuskohtalon ideaa edustaa selkeimmin kapteeni White, jonka järjestämään epäonnistuneeseen valloitusretkeen 'Poika' osallistuu. Fiktiivisen Whiten retoriikka on lainattu oman aikansa ekspansionisteilta [[Stephen Douglass]]ilta, [[John O’Sullivan]]ilta ja [[William Swain]]ilta. Kutsumuskohtalon idea oli leimallisesti rasistinen, Yhdysvallat laajeni anglosaksisten valkoisten amerikkalaisten asuinalueena ja ”alemmat rodut” oli hävitettävä edistyksen tieltä. McCarthy näyttää Whiten järjettömänä kiihkoilijana, joka perustelee hyökkäystään Meksikoon paikallisten heikkoudella ja kyvyttömyydellä puolustautua intiaaneja vastaan, mutta menettää ensimmäisessä kohtaamisessaan [[apassi]]en kanssa miehensä ja heti perään päänsä kohdatessaan yksinäisen meksikolaisen sotilaan.

==== Teodikean eli pahan ongelma ja gnostilaisuus ====
Useat kirjallisuudentutkijat ja kriitkot ovat esittäneet, että [[Pahan ongelma|pahan tai teodikean ongelma]] on kirjan keskeinen teema. Jos Jumala on kaikkivoipa, miksi on olemassa niin paljon pahuutta? Miten hyvyys voi olla olemassa absoluuttisen pahan ympäröimänä? Tuomari Holdenin sanoin: ”Jos Jumalan on tarkoitus puuttua ihmiskunnan taantumukseen, eikö hän olisi jo tehnyt niin?” Teoksessa on nähty myös yhteyksiä [[Gnostilaisuus|gnostilaiseen]] filosofiaan. Kirjan alun toinen lainaus on gnostilaiselta [[Kristillinen mystiikka|mystikolta]] [[Jakob Böhme]]lta.

== Henkilöt ==   
==== Päähenkilöt ====  

**'Poika**: Romaanin teini-ikäinen päähenkilö ja antisankari. 'Pojan' äiti on kuollut synnytyksessä, ja hän pakenee väkivaltaista juoppoa isäänsä Texasiin. Väkivaltainen 'Poika' rekrytoidaan ensin kapteeni Whiten ja myöhemmin Glantonin jengiin. Osallistuu Glantonin jengin päänahanmetsästysretkiin. 'Poika' joutuu lopulta konfliktiin tuomarin kanssa. Kutsutaan romaanissa myöhemmin 'Mieheksi', kun hän kohtaa tuomarin uudestaan kolme vuosikymmentä myöhemmin.

***Tuomari Holden**, **tuomari**: Lähes yliluonnollinen, erittäin väkivaltainen hahmo. Tietää ja osaa lähes kaiken. Liittyy Glantonin jengiin pelastettuaan sen jengin apassien hyökkäykseltä, kun jengi on löytänyt Tuomarin istumasta kalliolla keskellä autiomaata. Tuomarista tulee 'Pojan' päävastustaja Glantonin jengin hajottua. Tuomari on sivistynyt ja hienostunut. Hänen näkemyksensä mukaan maailma on väkivaltainen, [[Fatalismi|fatalistinen]] ja loputon veristen taistelujen kierre. Ihmisen luonteen ja autonomian määrittelee viime kädessä väkivalta. Tuomarin mukaan ”sota on jumala”.

***Louis Toadvine**: Lainsuojaton, jonka 'Poika' kohtaa väkivaltaisessa yhteenotossa. Toadvinen korvat on leikattu pois ja hänen otsaansa on polttomerkitty hevosvarkaan merkki. 'Poika' kohtaa Toadvinen myöhemmin uudelleen vankilassa Chihuahuassa. Toadvine ja 'Poika' ystävystyvät. Toadvine onnistuu neuvottelemaan kaksikon vapaaksi. Toadvine ei ole yhtä paatunut kuin muut jengiläiset. Hirtetään Los Angelesissa yhdessä David Brownin kanssa.

==== Muita henkilöitä ====  

***Kapteeni White**, **kapteeni**: Entinen ammattisotilas ja amerikkalainen kansalliskiihkoilija. Whiten näkemyksen mukaan Meksiko on laiton kansakunta, jonka kohtalo ja tarkoitus on tulla osaksi Yhdysvaltoja. White johtaa sekalaisen ryhmän sissejä Meksikoon. 'Poika' liittyy joukkioon, mutta hänet otetaan kiinni ja vangitaan. Myöhemmin hänelle näytetään Whiten irtileikattu pää.
***John Joel Glanton**, **Glanton** : Amerikkalainen päänahanmetsästäjien ryhmän johtaja, kutsutaan kirjassa myös ''kapteeniksi''. Pieni, tummahiuksinen mies. Glantonilla on Texasissa perhe, jonka luokse hän ei voi palata rikostensa vuoksi. Glantonin viimeiseksi teoksi jää Colorado-joen ylittävän lauttareitin kaappaus jengin haltuun. Saa surmansa Yuma-intiaanien väijytyksessä.
***Tobin**, **entinen pappi**: Tobin on valinnut pappeuden sijasta rikollisen elämän vaikka on syvästi uskonnollinen. Tobin vihaa tuomaria. Selviää Yuman verilöylystä, mutta Tuomari ampuu häntä autiomaassa pakomatkalla. Tobin hakeutuu lääkärinhoitoon San Diegoon. Hänen lopullinen kohtalonsa on tuntematon.
***David Brown**: Käyttää ihmisen korvista tehtyä kaulakorua. Kun Brown pidätetään San Diegossa, Glanton on erityisen huolissaan Brownin kohtalosta ja yrittää etsiä ja vapauttaa hänet. Brown onnistuu kuitenkin pakenemaan itse. Selviää Yuman verilöylystä. Vangitaan Toadvinen kanssa Los Angelesissa ja hirtetään.
***John Jackson*': Glantonin joukossa on kaksi John Jacksonia, musta ja valkoinen. Kun valkoinen Jackson ajaa mustan Jacksonin nuotiolta rasistisella herjalla, musta tappaa valkoisen ja leikkaa tämän pään irti. Musta Jackson tapetaan ensimmäisenä Yuman verilöylyssä.

== Yrityksiä elokuvasovituksiksi ==


Romaania on yritetty sovittaa useita kertoja elokuvaksi. Kaikki yritykset ovat kaatuneet kehitys- tai esituotantovaiheen aikana. Yleisen käsityksen mukaan tarina on väkivaltaisuutensa ja pessimistisyytensä vuoksi liian vaikea elokuvaksi. Tuottaja [[Scott Rudin]] osti kirjan sovitusoikeudet 1992, ja [[Steve Tesich]] sovitti romaanin käsikirjoitukseksi vuonna 1996. Tesichin sovituksen tapahtumat poikkeavat merkittävästi kirjan vastaavista. 1990-luvun lopulla [[Tommy Lee Jones]] kirjoitti uuden version Tesichin käsikirjoituksesta. Elokuvastudiot välttelivät käsikirjoituksen väkivaltaa ja tuotanto ei edennyt. James Francon mukaan Jonesin versio on kaikista hänen lukemistaan käsikirjoitusversioista uskollisin alkuperäisteokselle. Jones oli tarjonnut tuomari Holdenin roolia [[Jack Nicholson]]ille.

Saatuaan valmiiksi elokuvan *Kingdom of Heaven* vuonna 2004 käsikirjoittaja William Monahan ja ohjaaja [[Ridley Scott]] keskustelivat Rudinin kanssa elokuvaversiosta [[Paramount Pictures]] -tuotantona. Scott vahvisti, että käsikirjoitus oli kirjoitettu, mutta väkivalta oli osoittautunut haasteeksi. Scott ja Monahan jättivät projektin. Ridley Scott muisteli myöhemmin:


The Departed -elokuvasta Oscarin voittaneen Monahanin mielestä käsikirjoitus oli hänen uransa parhaita. Mohananin mukaan ”oikeastaan kukaan ei ymmärrä, että Glanton on tarinan sankari ja 'Poika' tapahtumien todistaja.” Vuonna 2011 [[James Franco]] suunnitteli Veren ääriin-elokuvasovitusta. Franco kuvasi 25 minuuttia testimateriaalia, jossa näyttelivät [[Scott Glenn]], [[Mark Pellegrino]], [[Luke Perry]] ja [[Dave Franco]]. Rudin kielsi elokuvan jatkotuotannon. Franco latasi myöhemmin testimateriaalin verkkoon vapaasti katsottavaksi. 5. toukokuuta 2016 *Variety* paljasti, että Franco neuvotteli Rudinin kanssa sovituksesta, joka toteutettaisiin [[Russell Crowe]]n, Tye Sheridanin ja [[Vincent D’Onofrio]]n kanssa. Projekti kuitenkin peruuntui oikeuksiin liittyvien epäselvyyksien vuoksi.

== Lähteet ==
*Alkuperäisteos*
* 

*Kirja- ja artikkelilähteet*
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*Verkkolähteet''
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* 
* 
* New York Timesissa julkaistu kritiikki Archive.is-palvelussa (Alkuperäinen linkki)