open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hellcity 13 (albumi)

**Hellcity 13** on Hellcity 13 -yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 2007.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Imperiumi: 8-/10
* Soundi: 

## Lähteet
Ylä-Urpala

**Ylä-Urpala** eli **Torfjanovka** () on maaseututaajama Venäjällä Suomen rajan tuntumassa, Leningradin alueen  Viipurin piirin Tienhaaran kunnassa. Asukasluku on noin 300 (2008).

Ylä-Urpalassa sijaitsee Helsingin ja Pietarin välisen E18-tien rajanylityspaikan Venäjän puoleinen raja-asema, noin 3 km Suomen Vaalimaan raja-asemasta ja 2 km valtakunnanrajasta itään. Vaalimaan–Ylä-Urpalan rajanylityspaikka on vilkkain Suomen ja Venäjän välisistä rajanylityspaikoista.

## Ylä-Urpala Suomessa
Ylä-Urpala oli yksi Suomen Virolahden kunnan kylistä, jotka talvi- ja jatkosodan jälkeen jäivät Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle.

Kuvanveistäjä Johannes Takanen syntyi kylässä vuonna 1849. Kylän entiset asukkaat ovat perustaneet Ylä-Urpala seura ry:n.
Tvertsa

**Tvertsa** () on Volgan sivujoki, joka sijaitsee Venäjällä Tverin alueella. Joki yhtyy Volgaan Tverin keskustassa.

Joen pituus on 188 kilometriä, ja sen valuma-alueen laajuus on 6&nbsp;510&nbsp;km². Keskimääräinen virtaama on 60 m³/s. Joen varrella sijaitsevia kaupunkeja ovat Vyšni Volotšok ja Toržok ja muita suuria asutuskeskuksia Vydropužsk ja Tveretski.

Tvertsan sivujokia ovat Osetšenka, Malaja Tigma, Bolšaja Tigma, Logovež, Malitsa, Kava, Šegra, Osuga ja Sominka. Osuga on sivujoista suurin.

Tvertsan alkuperäiset alkulähteet, jotka sijaitsivat nykyisen Vyšni Volotšokin alueella, kuivatettiin ja alue käytettiin kaupunkirakentamiseen. Tvertsan yläjuoksun ja Tsna-joen yhdistää kanava. Joen rannoilla on röykkiöhautoja ja muita jäänteitä muinaisesta asutuksesta sekä viikinkien idäntiestä.

Yläjuoksun jokilaaksot ovat leveitä, loivapiirteisiä ja soisia. Tulva-alueen leveys on enimmillään 180 metriä. Toržokin kaupungin alapuolella jokilaaksot ovat kapeampia, rantojen korkeus on enimmillään 20–25 metriä ja tulva-alue 80 metriä. Alajuoksulla jokivarren pinnanmuodot ovat vaihtelevampia ja jokiuoman leveys on 30–50 metriä, suvannoissa 80 metriä. Suvantojen syvyys on 1,5–4,5 metriä ja virtapaikkojen alle 0,5 metriä. Joen jäät lähtevät yleensä huhtikuun ensimmäisellä puoliskolla ja kevättulva kestää 1–1,5 kuukautta. Joki jäätyy marraskuun lopussa.

Tvertsa oli entisaikoina osa Vyšni Volotšokin vesitietä, joka johti Volgalta Ilmajärven kautta Novgorodiin ja edelleen Pietariin.

Joen keskijuoksulla on Tigman majavansuojelualue. Jokea käytetään runsaasti kanoottiretkeilyyn.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viikinkien idäntien perinteen jatkaja
* Austr í Görðum: tulkintoja viikinkiajalta
Ecuadorinaranen

**Ecuadorinaranen** (*Forpus coelestis*) on viherarasiin kuuluva papukaijalaji. Ecuadorinarasta tavataan Ecuadorissa ja Perussa subtrooppisissa tai kuivissa trooppisissa metsissä. Lintua pidetään myös lemmikkinä.  

## Ulkonäkö
Ecuadorinaranen on noin 12-13 cm pitkä nokasta lyhyen pyrstön kärkeen ja se painaa noin 33 grammaa. 

Suurimmaksi osaksi se on väritykseltään vihreä. Kasvot ovat kirkkaamman vihreät kuin hieman harmahtava selkäpuoli. Sukupuolet erottaa aikuisena sinisen määrästä ja voimakkuudesta: koirailla on silmäkulmassaan sinertävä alue, ja niillä on sinistä siivissään. Naaraalla silmäkulman sininen ei ole niin voimakas, ja niiden siivistä sininen puuttuu. Nuoriltakin puuttuu sininen sukupuoleen katsomatta. 

Vankeudessa lajista on jalostettu useita värimuotoja, jotka poikkeavat villivärisestä.

Ecuadorinarasella ei ole alalajeja. 

## Elintavat
Se käyttää ravinnokseen eri kasvien siemeniä ja marjoja. Ecuadorinaranen on seurallinen ja viihtyy parvissa äännellen tirskuvin huudoin. Se munii vuoraamattomaan puunkoloon.

## Lemmikkinä

Vaikka ecuadorinaranen on *Forpus*-suvun arasista lemmikkinä yleisin, se ei ole Suomessa järin yleinen lemmikki. 

Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.

Lemmikkinä lajista on jalostettu useita värimuotoja, jotka poikkeavat villivärisestä, kuten kokonaan sinisiä, keltaisia tai valkoisia yksilöitä sekä erilaisia kirjavia.

Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä. 

## Lähteet

* Harrison C. & Greensmith A., Koko maailman linnut, Helsinki Media 1995, 416 s.
Carl Erskine

**Carl Daniel Erskine** (13. joulukuuta 1926 – 16. huhtikuuta 2024) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi koko Major League Baseball -uransa vuosina 1948–1959 Los Angeles Dodgersille (vuoteen 1958 Brooklyn Dodgers). 

Erskine oli syöttäjänä viidessä World Series -ottelussa, ja vuonna 1955 Dodgers voitti mestaruuden. Vuoden 1953 World Seriesissä hän teki ennätyksen ja aiheutti yhdessä ottelussa 14 paloa.

Erskine oli kotoisin Andersonista, Indianan osavaltiosta. Hänen omaelämäkerrallinen novellikokoelmansa *Carl Erskine's Tales from the Dodgers Dugout: Extra Innings* julkaistiin vuonna 2004.

## Lähteet
Susi Erdmann

**Susi-Lisa Erdmann** (s. 29. tammikuuta 1968 Blankenburg am Harz) on saksalainen entinen ohjas- ja rattikelkkailija. Hän keskittyi jälkimmäiseen vuodesta 1999.

Erdmann voitti talviolympialaisissa kerran hopeaa (1994 ja kahdesti pronssia (1992, 2002). Hän menestyi lisäksi lajiensa maailman- ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa ennen kuin ilmoitti lopettavansa aktiiviuransa marraskuussa 2007. 

Erdmann aloitti kelkkailuharrastuksen vuonna 1977. Hän kirjoitti ylioppilaaksi urheilulukiosta ja opiskeli sittemmin Leipzigin yliopistossa. Hän esiintyi helmikuussa 2004 *[[Playboy]]n* kuvissa.
Toivo Hämeranta

**Toivo Aleksis Hämeranta** (s. Göhlstrand, 20. syyskuuta 1900 Tampere – 15. marraskuuta 1969 Turku) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja sekä teatteri- ja elokuvaohjaaja.

Hämeranta aloitti teatteriuransa Tampereen Työväenteatterissa Kosti Elon oppilaana, mutta eteni jo 23-vuotiaana Varkauden työväenteatterin johtajaksi. Sen jälkeen hän oli johtajana ja näyttelijänä Kotkassa, Viipurissa, Joensuussa ja Lahdessa, kunnes vuonna 1940 tuli johtajaksi Turun Työväenteatteriin. Hän luotsasi teatteria läpi sotavuosien aina teatterin tulipaloon 1945 saakka ja oli sen jälkeen keskeisesti mukana perustamassa Turun kaupunginteatteria, jonka apulaisjohtajana hän sitten toimi.

Näyttelijänä Hämeranta tuli tunnetuksi suurista draamarooleista kuten Kullervo ja Linnankosken *Ikuisen taistelun* Kain, salonkikomediatehtävistä kuten *[[Pygmalion (näytelmä)|Pygmalionin]]* professori Higgins ja karaktäärirooleista kuten *Perijättären* isä.

Hämeranta ohjasi kaksi elokuvaa ja näytteli neljässä elokuvassa, joista kaksi myös hänen ohjaamiaan.

Hämeranta ehti elämänsä aikana olemaan kolmesti naimisissa; Impi Raevaaran kanssa vuosina 1922–1930, näyttelijä Kerttu Hämerannan kanssa vuosina 1930–1953 ja Mirja Manen kanssa vuodesta 1953 aina kuolemaansa 1969 saakka. Hän oli näyttelijä Irja Raninin isä ja Matti Raninin appiukko.

Hämeranta palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1960.

## Filmografia (ohjaajana)

* Minä jätän sinut (1944)
* Pajasta palatsiin (1946)

## Filmografia (näyttelijänä)

* Minä jätän sinut (1944)
* Pajasta palatsiin (1946)
* Ihmiset suviyössä (1948)
* Saariston tyttö (1953)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Ron Reed

**Ronald Lee "Ron" Reed** (s. 2. marraskuuta 1942) on yhdysvaltalainen urheilija. Hänet tunnetaan parhaiten baseballista, mutta hän on myös entinen ammattikoripalloilija.

Reed pelasi Major League Baseballissa vuosina 1966–1984. Hänen joukkueitaan olivat Atlanta Braves (1966–1975), St. Louis Cardinals (1975), Philadelphia Phillies (1976–1983) ja Chicago White Sox (1984). Reed oli All-Star-pelaaja vuonna 1968.

Reed pelasi National Basketball Associationissa Detroit Pistonsille vuosina 1965–1967.

## Lähteet
Valassaaret (albumi)

__NOTOC__
**Valassaaret** on suomalaisen Aknestik-yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin 1. maaliskuuta 1993.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano

### Yhtye
* Jukka Takalo – laulu, basso
* Mikko Rautalin – rummut
* Kai Latvalehto – kitara
* Vesa Kupila – kitara

### Vieralevat muusikot
* Niksu Nikula – basso (kappale 1), taustalaulu (kappale 3)
* Mika Friman – moog-basso (kappale 1), kosketinsoitin (kappale 1), kosketinsoitin (kappaleet 7 ja 9)

### Tuotanto
* Niksu Nikula – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, masteroija
* Janne Huotari – avustava äänittäjä
* Petri – kansikuvan väritys
* Juihari – design
* Kari – layout
* Jouni – valokuvat
* Jursa – kansikuva

## Aiheesta muualla
* ''Valassaaret'' discogs.com -sivustolla
Chuck Connors

**Chuck Connors** (10. huhtikuuta 1921 – 10. marraskuuta 1992) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, baseballpelaaja ja koripalloilija. Hän syntyi Brooklynissä ja oli siitä harvinaislaatuinen urheilija, että pelasi uransa aikana sekä NBA:ssa että MLB:ssä.

1950-luvulta alkaen Connors menestyi myös elokuvissa ja televisiossa siinä määrin, että on sittemmin saanut tähden Hollywood Walk of Famella. Vuonna 1991 hänet kelpuutettiin Western Performers Hall of Fameen. 

Connors jatkoi näyttelemistä viimeisille vuosilleen saakka. Hän kuoli Los Angelesissa keuhkokuumeeseen saadessaan hoitoa keuhkosyöpään 10. marraskuuta 1992, jolloin hän oli 71 vuoden ikäinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Aallonmurtaja (Aknestikin albumi)

__NOTOC__
**Aallonmurtaja** on suomalaisen Aknestik-yhtyeen viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1998. Levyllä on myös "Suomirokkia"-kappale, joka oli hitti.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Aiheesta muualla
* ''Aallonmurtaja'' discogs.com -sivustolla
Campobasso

**Campobasso** on Molisen hallintoalueen ja Campobasson maakunnan pääkaupunki Italiassa. Vuonna 2015 siellä asui lähes 50&nbsp;000 asukasta. Siellä on Molisen yliopisto (*Università degli Studi del Molise*, UNIMOL) ja oma hiippakunnan istuin.

## Historia
Longobardit perustivat Campobasson kaupungin noin 900-luvulla. Ennen sitä alue oli tunnettu mäkilinnana, jonka avulla samnilaiset hallitsivat kauppareittejään. 

Asukkaat hylkäsivät mäellä sijaitsevan vanhankaupungin ja siirsivät kaupungin keskustan alas hedelmälliselle tasangolle vuonna 1732. Linnoitus vuodelta 1459 ja keskiaikaisen kaupungin muurin kuusi tornia ovat edelleen kukkulalla, samoin kuin kaksi romaaniseen tyyliin rakennettua kirkkoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hitit – Suomirokkia ja suuria tunteita

__NOTOC__
**Hitit – Suomirokkia ja suuria tunteita** on suomalaisen Aknestik-yhtyeen toinen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 2000.

Albumi ylsi Suomen virallisen listan viidennelle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä yhdeksän viikkoa.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Jukka Takalo – laulu
* Kai Latvalehto – kitara
* Vesa Kupila – kitara
* Maako Härönen – basso
* Mikko Rautalin – rummut

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet
Lämpösähköinen ilmiö

**Lämpösähköiset ilmiöt** ovat fysikaalisia ilmiöitä, joissa joko lämpötilaero synnyttää sähkövirran tai sähkövirta aiheuttaa lämpötilaeron.

Lämpösähköilmiön aiheuttavat seikat selittänevät osin myös pistekontaktidiodin, eli n-tyyppisen puolijohteen sekä metallilangan yhdistelmän toiminnan, jossa kaksi toisiaan koskettavaa sähköä johtavaa materiaalia saavat aikaan rajapinnan, joka johtaa sähköä paremmin toiseen suuntaan.

## Seebeckin ilmiö
Seebeck-ilmiössä lämpötilaero aiheuttaa jännitteen kahden eri materiaalin välille. Yleiskäyttöisinä lämpötila-antureina suositut termoelementit hyödyntävät juuri tätä termojännitettä. Termojännitteen suuruusluokka on metalleilla 1–10&nbsp;µV/°C, termopareissa käytettävillä metalliseoksilla 10–50&nbsp;µV/°C ja termopareiksi optimoidulla puolijohteilla 100–400&nbsp;µV/°C.  Seebeckin ilmiön havaitsi Thomas Seebeck vuonna 1821.

## Peltier'n ilmiö
Seebeckin ilmiölle käänteiseen Peltier-ilmiöön perustuvassa Peltier-elementissä sähkövirta aiheuttaa lämpötilaeron elementin puolten välille. Ilmiötä käytetään hyväksi monissa yksinkertaisissa jäähdytyslaitteissa.

## Katso myös
* Lämpösähköinen generaattori

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Seebeck
Vedenpaisumus (albumi)

__NOTOC__
**Vedenpaisumus** on suomalaisen Aknestik-yhtyeen seitsemäs ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 31.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano

### Yhtye
* Jukka Takalo – laulu, kosketinsoitin, akustinen kitara, baritonikitara
* Kai Latvalehto – kitara, baritonikitara, kosketinsoitin
* Vesa Kupila – kitara, mandoliini, akustinen kitara, baritonikitara
* Maako Härönen – basso, kitara
* Mikko Rautalin – rummut, lyömäsoittimet

### Vierailevat muusikot
* Arto Alikoski, Marjukka Alikoski, Teemu Tuovinen, Teija Laitila – kaakkurikvartetti
* Arto Alikoski – sello
* Marjukka Alikoski – viulu
* Teemu Tuovinen – viulu
* Teija Laitila – alttoviulu

### Tuotanto
* Janne Huotari – tuottaja, miksaaja, äänittäjä
* Olli Linna – tuottaja, äänittäjä
* Jussi Jaakonaho – miksaaja
* T. T. Oksala – miksaaja
* Pauli Saastamoinen – masteroija
* Jouni Haapakoski – valokuvat
* Juha Torvinen – A&R

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Vedenpaisumus'' discogs.com -sivustolla
Kapiteeli

**Kapiteeli** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* kapiteeli, pylvään levennetty ja koristeltu yläpää
* kapiteeli, pienaakkosten eli gemenoiden kokoinen suuraakkonen
* Kapiteeli Oyj, valtionyhtiö 1990-luvulla.

## Katso myös
* kapitaali
Vega (kuunari)

**Vega** kuuluu Suomessa sotakorvauksina rakennettuihin 300 tonnin puurakenteisiin merikuunareihin. *Vega* rakennettiin Oy Laivateollisuus Ab:n telakalla Pansiossa, Turussa ja toimitettiin Neuvostoliittoon vuonna 1952. Alusta on käytetty Neuvostoliitossa koululaivana, ja sen kotisatama oli Tallinna. 

Alus poistettiin käytöstä vuonna 1979. *Vega* oli tarkoitus kunnostaa Virossa Viron merenkulkumuseon voimin, mutta hanke ei onnistunut. Hän seisoi vuosina 1979−1986 Piritan satamassa sekä vuosina 1986−1997 vetotelakkahallissa nykyisessä Peetrin satamassa Kalamajassa.

Suomessa esiintyi kiinnostusta aluksen kunnostamiseen näytteenä sotakorvausten yhdestä erikoisesta osasta ja suomalaisesta laivanrakennuksesta. Kunnostuksesta vastaamaan perustettiin 3. kesäkuuta 1996 Vega-säätiö. 7. joulukuuta samana vuonna allekirjoitetulla sopimuksella *Vega* luovutettiin irtaimistoineen säätiölle. Kesäkuussa 1997 alus siirrettiin Pietarsaareen.

## Aluksen ominaisuuksia
* Pituus koulukuunarina 51,70 m
* Syväys lastissa 3,30 m
* Bruttovetoisuus 332 BRT
* Purjepinta-ala eri purjekokoonpanoissa 715–840 m2 
* Pääkone kolmisylinterinen June-Munktell, teholtaan 225 akselihevosvoimaa

## Lähteet
*
* Vegastiftelsen
* Vega
Tulevaisuus on myöhemmin

__NOTOC__
**Tulevaisuus on myöhemmin** on suomalaisen Aknestik-yhtyeen kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 27. syyskuuta 1999 levymerkillä Poko Records.

Albumi oli ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalla 22 ja putosi seuraavalla viikolla sijalle 39.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltäneet Jukka Takalo ja Kai Latvalehto, sanoittanut Jukka Takalo sekä sovittaneet Aknestik ja Janne Huotari.

#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano

### Aknestik
* Jukka Takalo – laulu
* Maako Härönen – basso
* Mikko Rautalin – rummut
* Kai Latvalehto – kitara
* Vesa Kupila – kitara
* O.L.Z.U. – kosketinsoitin

### Vierailevat muusikot
* Max Savikangas – viulu (kappale 6)
* Linnan Olli – taustalaulu

### Tuotanto
* Janne Huotari – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
* Linnan Olli – äänittäjä (kappale 4)
* Pauli Saastamoinen – masteroija
* Carita Forsman – valokuvat
* Lahtis-Kari – design

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Tulevaisuus on myöhemmin'' discogs.com -sivustolla
Thunderstone (albumi)

**Thunderstone** on samannimisen yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 2002.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
**Rajoitetun version bonuskappale:**


**Japanin bonuskappale:**
Diamonds And Rust (Judas Priest -cover)

## Kokoonpano
*Pasi Rantanen – laulu
*Nino Laurenne – kitara, taustalaulu
*Kari Tornack – kosketinsoittimet
*Titus Hjelm – basso, taustalaulu
*Mirka Rantanen – rummut

## Arvostelut
* The Metal Crypt: 
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Pentti Ahon tupakkaoikeudenkäynti

**Pentti Ahon tupakkaoikeudenkäynti** oli pitkäkestoinen oikeustapaus, jossa Tampereella asunut **Pentti Kalevi Aho** (27. heinäkuuta 1925 – 14. toukokuuta 1992) haki tupakkayhtiöiltä vahingonkorvausta tupakan haittavaikutuksista. Aho katsoi tupakkatehtaiden olevan vastuussa hänen sairastumisestaan syöpään. Tapaus oli ensimmäinen tämän laatuinen tuotevastuukanne Suomessa. Vahingonkorvausta ei tuomittu.

## Asian tausta
Aho aloitti tupakoinnin vuonna 1941 ja lopetti vuonna 1986, kun hänellä todettiin kurkunpään syöpä. Aho haastoi Suomen Tupakan (nyk. British American Tobacco Nordic Oy) ja Oy Rettig Ab:n oikeuteen ja vaati 468&nbsp;000 markan (vuoden 2011 rahassa noin 127&nbsp;000 euron) suuruisia vahingonkorvauksia sillä perusteella, että tupakka oli aiheuttanut hänelle kurkunpään syövän ja sen lisäksi vielä kroonisen keuhkoputkentulehduksen ja keuhkolaajentuman. Aho väitti, että ei tiennyt tupakan haittavaikutuksista.

## Kanne
Pentti Aho vaati 6. toukokuuta 1988 alkaneessa oikeudenkäynnissä, että Oy Rettig Ab ja Suomen Tupakka – BAT Nordic Oy velvoitettaisiin maksamaan hänelle vahingonkorvausta 468&nbsp;000 markkaa, koska yhtiöt olivat vuosina 1941–1977 vastoin laissa olevaa kieltoa valmistaneet ja myyneet ihmisten terveydelle vahingollista tuotetta, ja ne olivat vuosina 1941–1986 salanneet tuotteidensa terveysvaarat, estäneet ulkopuolisia varoittamasta asiakkaitaan ja lisäksi aktiivisesti valehdelleet kuluttajille savukkeiden olevan terveydelle haitattomia.

## Oikeuskäsittely
Oikeudenkäynti alkoi Helsingin raastuvanoikeudessa kesällä 1988. Prosessi kesti pitkään ja tuli päätökseen vasta 6. helmikuuta 1992. Raastuvanoikeus hylkäsi kanteen, koska sen mielestä Aho tiesi tupakan haittavaikutuksista. Aho kuoli pari kuukautta myöhemmin kurkunpään syöpään, mutta hänen vaimonsa Lulu Taimi Aho ja poikansa valittivat päätöksestä Helsingin hovioikeuteen.

Hovioikeus linjasi vuoden 1998 lopussa antamassaan päätöksessä, että tupakkatehtaat ovat velvollisia korvaamaan tupakoinnin aiheuttamat sairaudet. Pentti Ahon omaiset eivät kuitenkaan saaneet korvauksia, koska hovioikeus ei löytänyt syy-yhteyttä tupakoinnin ja Ahon sairauksien välillä. Raastuvanoikeuden päätöksen lopputulos pysyi siis siltä osin samana.

Pentti Ahon leski haki valituslupaa korkeimmalta oikeudelta, joka myönnettiin kesäkuussa 1999. Pitkän käsittelyn jälkeen korkein oikeus hylkäsi kanteen 7. kesäkuuta 2001 äänin 4—1. Oikeusneuvosten enemmistön mielestä tupakkayhtiöt eivät olleet aiheuttaneet Pentti Ahon vahinkoja tuottamuksellaan eli moitittavalla menettelyllä. Leski haki vielä lainvoiman saaneen tuomion purkua, mutta tämä hakemus hylättiin huhtikuussa 2003.

Euroopan ihmisoikeustuomioistuin määräsi 16. lokakuuta 2007 Suomen valtion maksamaan Pentti Ahon leskelle 10&nbsp;150 euroa korvaukseksi liian pitkäksi venyneestä oikeudenkäynnistä.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Lol Coxhill

**Lowen ”Lol” Coxhill** (19. syyskuuta 1932 Portsmouth, Englanti – 9. heinäkuuta 2012) oli brittiläinen saksofonisti, joka oli erikoistunut sopraano- ja sopraninosaksofoneihin.

Coxhill palveli 1950-luvun alussa Royal Air Forcessa. DJ John Peel huomasi 1968 Coxhillin taidot tämän esiintyessä kadulla lähellä Royal Festival Hallia. Coxhillista tuli vapaan improvisaation merkkinimiä 1960-luvulta ja esiintynyt muun muassa Derek Baileyn Companyssa. Coxhillilla oli läheiset yhteydet 1960- ja 1970-luvuilla Canterburyn koulukuntaan ja soitti muun muassa Kevin Ayersin yhtyeen ja Deliveryn kanssa.

Coxhill soitti urallaan myös punkrock-yhtye The Damnedin, yhdysvaltalaisen jazz-muusikko Anthony Braxtonin ja säveltäjä Mike Oldfieldin kanssa. Coxhill loi vähemmän huomattavan uran näyttelijänä. Hän esiintyi lavalla ja televisiossa sekä elokuvissa, joista tunnetuimpia on Derek Jarmanin *[[Caravaggio (elokuva)|Caravaggio]]* (1986).

Coxhill kuoli sairaalassa 9. heinäkuuta 2012 taisteltuaan muutaman viikon vakavaa tautia vastaan.

## Lähteet
Derek Bailey

**Derek Bailey** (29. tammikuuta 1930 – 25. joulukuuta 2005) oli brittiläinen jazzmuusikko. Hän kuului kitaristina vapaan improvisaation merkkinimiin.

Bailey syntyi Sheffieldissä musikaaliseen sukuun ja aloitti instrumenttinsa soiton lapsena. Hän sai opetusta muiden muassa John Duartelta ja muutti Lontooseen vuonna 1966.

Bailey perusti 1970-luvulla Incus-levy-yhtiön, *Musics*-lehden ja kokoonpanoltaan nopeasti vaihdelleen Company-ryhmän. Hänen ylläpitämäänsä improvisaatiojuhla Company Weekiä pidettiin vuoteen 1994. Hän julkaisi kirjan *Improvisation: Its Nature and Practice* (1980), josta tehtiin 1990-luvun alussa myös televisioversio.

Bailey soitti taidokkaasti sekä akustista että sähkökitaraa. Hän kuoli motoneuronitautiin Lontoossa.
Derek Jarman

**Michael Derek Elworthy Jarman** (31. tammikuuta 1942 – 19. helmikuuta 1994) oli brittiläinen elokuvaohjaaja, joka saavutti varhaisimmat menestyksensä 1970-luvulla. Hänen visuaalisesti vahvoja taide-elokuviaan kutsutaan usein postmoderneiksi, ja niiden toistuvana teemana on homoeroottisuus.

Uransa alussa Jarman toimi baletti- ja oopperaesitysten lavastajana ja puvustajana, kunnes 1970-luvun puolivälissä sai mahdollisuuden siirtyä elokuvan pariin. Hän kehitti oman tyylinsä, jossa tiukan käsikirjoituksen sijaan luotetaan mielleyhtymien voimaan ja luodaan tunnelmia vahvojen värien, dramaattisen valaistuksen ja asetelmallisten kuvasommitelmien avulla.

Jarman työsti elokuviensa lisäksi musiikkivideoita muiden muassa Pet Shop Boys -yhtyeelle. Hänet tunnettiin myös taidemaalarina, ja hän julkaisi neljä kirjaa.

Derek Jarman kuoli AIDSin komplikaatioihin 52-vuotiaana helmikuussa 1994. 

## Elokuvia
* *Sebastiane* (1976)
* *Jubilee* (1977)
* *The Tempest* (1979, Shakespearen näytelmästä *[[Myrsky (näytelmä)|Myrsky]]*)
* *The Angelic Conversation* (1985)
* *Caravaggio* (1986, italialaisesta taidemaalari Caravaggiosta)
* *The Last of England* (1988)
* *War Requiem* (1989, Benjamin Brittenin oratorion pohjalta)
* *The Garden* (1990)
* *Edward II* (1991, Christopher Marlowen näytelmästä)
* *[[Wittgenstein (elokuva)|Wittgenstein]]* (1993, saksalaisfilosofi Ludwig Wittgensteinin elämästä)
* *Blue* (1993, sininen kuvaruutu, ääniraidalla Jarmanin ajatuksia aidsista)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
John Nott

**John William Frederic Nott** (1. helmikuuta 1932 Bromley, Englanti – 6. marraskuuta 2024) oli brittiläinen poliitikko. Hän toimi maansa kauppaministerinä (1979–1981) ja puolustusministerinä (1981–1983). Hänen puolustusministerikaudelleen ajoittui Falklandin sota. 

Nott istui parlamentin jäsenenä vuosina 1966–1983. Hän kuului alun perin Kansallisliberaaliseen puolueeseen, joka kuitenkin vuonna 1968 yhdistettiin Konservatiivipuolueeseen.

Margaret Thatcher piti Nottia nousevana kykynä ja valitsi hänet vuonna 1979 hallituksensa kauppaministeriksi. Nott tuki tehtävässä julkisten menojen leikkauksia ja Lontoon lentoasemian laajennuksia. Thatcher teki muutoksia 1981 ja siirsi Nottin puolustusministeriksi.

Nott otti ykkösprioriteetiksi Neuvostoliiton vastaisen puolustuksen ja vahvisti armeijaa merivoimien kustannuksella. Hän suunnitteli muun muassa Falklandinsaaria turvanneen *[[HMS Endurance (A171, 1967)|HMS Endurancen]]* romuttamista. Argentiinan sotilasjuntta rohkaistui ja aloitti Falklandin sodan. Nott oli alkujaan hyvin pessimistinen saarten takaisinvaltamisesta. Merilordi Henry Leach suostutteli Nottin ohi Thatcherin lähettämään sotilasosaston Falklandille.

Nott sai valtavasti kritiikkiä alahuoneesta, ja häntä syytettiin epäonnistumisesta hyökkäyksen ennustamisessa sekä saarten jättämisestä haavoittuvaisiksi. Nott pyysi eroa Thatcherilta, joka ei kuitenkaan hyväksynyt sotatoimien ollessa vielä kesken. Britannia voitti sodan kesäkuussa 1982, ja Nott sai eronsa seuraavana vuonna.

Nott vetäytyi päivänpolitiikasta ja palasi pankkialalle. Hänestä tuli Lazardin puheenjohtaja. Konservatiivijohtaja William Hague asetti Nottin 1999 euroa vastustaneen komission johtoon. Nott erosi puolueesta 2016 Brexit-kansanäänestyksen aikana.

John Nottin poika Julian on tullut tunnetuksi animaatioelokuvamusiikin säveltäjänä.

## Lähteet
Julia Carson

**Julia May Carson** (8. heinäkuuta 1938 – 15. joulukuuta 2007) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Louisvillessä, Kentuckyssä, ja oli afroamerikkalainen.

Carson istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Indianasta vuodesta 1997.

Carson kuoli keuhkosyöpään joulukuussa 2007. Hän oli 69 vuoden ikäinen.

## Lähteet
Jay Miner

**Jay Glenn Miner** (31. toukokuuta 1932 Prescott, Arizona, Yhdysvallat – 20. kesäkuuta 1994 Mountain View, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tietokoneinsinööri. Hän oli 1970-luvun lopulla näkyvä hahmo Atarin toiminnassa ja tuli myöhemmin tunnetuksi Amigan ”isänä”. Minerin tekniset ratkaisut Atari 2600-mallin kehityksessä olivat ratkaisevia sen menestykselle. Tämä ohjelmoitava pelikonsoli toi videopelit koteihin ja muutti lapsuuden lelut peruuttamattomasti luoden videopelien sukupolvet.

Hän kärsi pitkäaikaisista munuaisvaivoista, jotka johtivat hänen ennenaikaiseen kuolemaansa 62 vuoden iässä.

## Atari
Miner johti Atarilla Atari 2600 pelikonsolin ja Atari 400/800 mikrotietokoneiden kehitystä. Miner suunnitteli TIA-piirin 2600:lle sekä ANTIC, CTIA ja GTIA -piirit tietokoneisiin sekä Atari 5200 -konsoliin. Atarilla suunnitellut piirit käyttivät eräitä samoja ideoita ja konsepteja, joita myöhemmin käytettiin myös Amigan piirisarjassa.

Miner oli Doug Neubauerin ohella yksi joka oli nimetty Atarin 8-bittisissä käytetyn piirisarjan kehittäjänä.

## Amigan kehitys
Miner halusi kehittää 16-bittiseen mikroprosessoriin ja levykeasemaan perustuvan pelikonsolin, jolloin pelien kehittäminen uudelle konsolille olisi helppoa ja edullista. Atarin johtajat eivät halunneet riskeerata 8-bittisten konsolien myyntiä ja kalliden kehitysjärjestelmien lisensointia ja kielsivät Mineria jatkamasta asian parissa.
Miner lähti Atarilta ja perusti vuonna 1982 Hi-Toron. Miner sai 7 miljoonan dollarin rahoituksen joukolta hammaslääkäreitä. Hi-Torolla oli kaksi osastoa: toinen valmisti oheislaitteita Atari 2600:lle ja toinen kehitti uutta konsolia koodinimellä Lorraine. Konsolia varten valittiin Motorola 68000, joka oli tuolloin yleinen työasemissa.
Hi-Torosta tuli myöhemmin Amiga. Vuoden 1983 videopelilaman myötä videopeliteollisuus oli vaikeuksissa ja myös Amigaa varten oli haettava lisärahoitusta esittelemällä sitä vuoden 1984 CES-messuilla.
Atari osoitti kiinnostusta prototyypiä kohtaan ja antoi  dollarin lainan sillä ehdolla, että laina olisi maksettava kuukaudessa takaisin tai koko projekti siirtyisi Atarille. Commodore puuttui peliin ja ostin Amigan.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Jay Minerin muistokirjoitus 
* Jay Miner Society 
* Luettelo Minerille myönnetyistä patenteista
Iain Softley

**Iain Softley** (s. 30. marraskuuta 1958 Lontoo, Englanti) on englantilainen elokuvaohjaaja.

Softley opiskeli Queens' Collegessa Cambridgessa. Hänen tunnetuimpia ohjaustöitään ovat *[[Hakkerit (elokuva)|Hakkerit]]* (1995), *[[K-PAX]]* (2001) ja *[[The Skeleton Key]]* (2005). Hän on ohjannut myös Toni Braxtonin kappaleen *How Could an Angel Break My Heart* musiikkivideon.

## Aiheesta muualla

*
Tuliasemapaino

**Tuliasemapainolla** tarkoitetaan raskaan aseen painoa aseen ollessa taisteluvalmis, jolloin siitä on poistettu esimerkiksi mahdolliset aseen kuljettamiseen liittyvät välineet.

Tuliasemapaino ilmoitetaan usein raskaille aseille, joita ovat muun muassa:
*Tykki
*Ohjus
*Panssarintorjuntatykki
*Kranaatinheitin
*Ilmatorjuntatykki

Tuliasemapainon yksikkönä on yleensä joko kilogramma tai tuhat kilogrammaa eli tonni.
Zildjian

**Zildjian** on yhdysvaltalainen symbaaleja valmistava yritys.

## Historia
Zildjianin juuret ulottuvat aina 1600-luvulle saakka. Zildjian-suvun jäsenet olivat valmistaneet Istanbulissa symbaaleja vuodesta 1618 lähtien. Massatuotannon käynnisti Avedis Zildjian III (oik. Armand Zildjian). Hän syntyi Samatyassa, Turkissa vuonna 1889. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1909 ja alkoi aluksi työskennellä makeistehtaassa Bostonissa. Hän oppi alan salat nopeasti, ja perusti oman makeisyrityksensä. Vuonna 1927 Avedis sai sedältään Aram Zildjianilta kirjeen, jossa hän pyysi Avedista jatkamaan suvun perinteitä siirtymällä sedän symbaaliliikkeen johtoon. Toisen maailmansodan aikaan Armand teki symbaaleja Yhdysvaltain armeijalle.

## Nykyään
Nykyään Zildjianilla on tehdas Massachusettsin Quincyssä ja Meducticissa Kanadassa. Yrityksen päämaja on Norwellin kaupungissa Massachusettsissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sisu Akselit

**Sisu Akselit Oy** on hämeenlinnalainen kuorma-autojen, sotilasajoneuvojen ja terminaalitraktorien akselistojen valmistamiseen erikoistunut yritys. Sisu Akselit on erikoistunut erityisesti suhteellisen alhaisiin valmistusmääriin. Tämä onnistuu moduloimalla akselistojen rakenteita siten että samoja komponentteja voidaan hyödyntää useissa eri sovelluksissa.

Jäykkien, maantiekäyttöön tarkoitettujen vetävien akselistojen valikoimaan kuuluu kantavuudet 10, 13, 14 ja 16 tonnia.

Ohjaavien, maantiekäyttöön tarkoitettujen vetävien akselistojen kantavuudet ovat 10 ja 14 tonnia.

Ohjaavien, maantiekäyttöön tarkoitettujen ei-vetävien akselistojen kantavuudet ovat 9, 10 ja 12 tonnia.

Sotilasajoneuvokäyttöön tarkoitettujen akselistojen kantavuudet ovat vastaavat. Terminaalitraktorikäyttöön tarkoitetut akselistot perustuvat samaan perusrakenteeseen, mutta niiden kantavuudet on luokiteltu ylemmäs ajoneuvojen alhaisempien nopeuksien takia. Kaikki vetävät akselistot on varustettu napavälityksellä, eli akselistojen navoissa on planeettavaihteet.

Yhtiön liikevaihto on noin 33 miljoonaa euroa ja henkilöstöä on noin 110.

## Historia

Alueen teollisuus sai alkunsa Vanaja-merkkisten kuorma- ja linja-autojen valmistuksesta. Vanaja liitettiin myöhemmin Sisuun ja lakkasi merkkinä olemasta. Sisun akselistovalmistuksen juuret juontuvat Fleminginkadun tehtaalle Helsinkiin. Valmistus siirrettiin Hämeenlinnaan vuonna 1985. Historia on omistusjärjestelyjen osalta yhteneväinen Sisu Auton kanssa vuoteen 2000, jolloin yritys myytiin pääomasijoittajille. Sisu Auto ei siis omista enää minkäänlaista osuutta yrityksestä, vaikka onkin yhä yksi merkittävimmistä asiakkaista.

Peräkärryakselistojen valmistus lopetettiin 2000-luvun alkuvuosina. Peräkärryvalmistaja KOME kuitenkin edelleen kokoaa näitä akselistoja Sisu Akselien toimittamista osista. Erotuksena Sisu Akselien omiin tuotteisiin, näistä akselistoista käytetään nimeä SISUX.
Heta

**Heta** on suomalainen naisen etunimi. Se tulee alun perin saksalaisesta nimestä Hedwig, joka johtuu taistelua ja sotaa tarkoittavista sanoista. Suomeen se on tullut ruotsin kautta muuttuen samalla lyhyempään muotoon Heta. Maaliskuuhun 2025 mennessä nimi Heta oli Suomessa annettu 2&nbsp;604 henkilölle

Hetan nimipäivää on vietetty vuodesta 1890 lähtien 15. lokakuuta, joka oli alun perin pyhän Hedwigin muistopäivä. Nimipäivästä huolimatta Heta on pysynyt melko harvinaisena nimenä. Eniten nimeä annettiin vuosina 1990–2009, jolloin se annettiin yhteensä 1&nbsp;084 henkilölle.

## Tunnettuja Hetoja
* Heta Antintytär (1783–1805), polttoroviolla teloitettu piika ja murhaaja
* Heta Gylling, aik. *Häyry*, o.s. *Lehtonen* (s. 1955), filosofi, yliopistonlehtori ja tietokirjailija
* Heta Haanperä (s. 1973), teatteriohjaaja
* Heta Halonen (s. 1991), laulaja ja vuoden 2022 tangokuningatar
* Heta Hyttinen (s. 1975), toimittaja ja juontaja
* Heta Korpivaara (s. 1984), koripalloilija
* Heta-Linnea Kovanen (s. 1990), kuvittaja, kuvataiteilija ja suunnittelija
* Heta Kuchka (s. 1974), kuvataiteilija
* Heta Olmala (s. 2001), jalkapalloilija
* Heta Pyrhönen (s. 1960), kirjallisuustieteilijä ja professori
* Heta-Leena Sierilä, toimittaja ja uutistenlukija
* Heta Tuuri (s. 1995), korkeushyppääjä
* Heta Veikkola (s. 2003), kilpakävelijä
* Heta Välimäki (s. 1981), sosiaalidemokraattinen poliitikko
* Heta Äijänen (s. 1997), koripalloilija

## Kuvitteellisia Hetoja
*Niskavuoren Heta,  Hella Wuolijoen romaanisarjan henkilö
* Heta (), André Franquinin sarjakuvassa *[[Heiska ja Heta]]*

## Lähteet
Portugalin Grand Prix 1989

**Portugalin Grand Prix 1989** oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 24. syyskuuta 1989 Estorilin radalla Portugalissa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Gerhard Berger, jolle voitto oli kauden ensimmäinen. Ruotsalainen Stefan Johansson ajoi Onyx-tallin autolla kolmanneksi, mikä oli tallin ensimmäinen ja ainoa palkintosijoitus. Lisäksi palkintosija oli Johanssonin viimeinen.

## Tulokset

## Muuta

*Paalupaikka: Ayrton Senna – 1.15,468
*Nopein kierros: Gerhard Berger – 1.18,986 (kierroksella 49)
*Nigel Mansellille näytettiin mustaa lippua, mutta tämän jälkeen hän ehti vielä kuitenkin kolaroida Ayrton Sennan kanssa.
*Alain Prostin 150. Grand Prix
*Pierluigi Martinin	ensimmäinen kilpailun johtokierros
*McLaren varmisti seitsemännen kuljettajien mestaruutensa
*Ligierin 200. Grand Prix
*Ferrari saavutti 2400 MM-pisteen rajan
*Onyxin ensimmäinen ja ainoa palkintosija (3.)
*Minardin ensimmäinen kilpailun johtokierros
* YLE esitti kilpailun koosteena TV2:lla selostajina Markku Pentikäinen ja Juha Varjosaari.

## Lähteet

* *Helsingin Sanomat* 24.9.1989
Panssarimies

**Panssarimies** on sotilasarvo, joka on samanarvoinen kuin sotamies. Panssarimiehiä koulutetaan vain Parolannummella Panssariprikaatissa, tarkemmin Hämeen Panssaripataljoonan Panssarivaunukomppaniassa sekä Parolan pataljoonan huoltokomppaniassa. Suurin osa panssarimiehistä koulutetaan panssarivaunun miehistöksi, mutta joistakin koulutetaan panssarivaunuasentajia, moottoripyörälähettejä, lääkintämiehiä yms. Panssarivaunukomppanian panssarimiesten arvomerkkilaattojen pohja on musta, kun taas huoltokomppanian panssarimiehillä on sininen arvomerkkilaatta.
Saša Pivovarova

**Aleksandra  "Saša" Pivovarova** (; s. 21. tammikuuta 1985 Moskova) on venäläinen huippumalli.

## Elämä ja ura
Pivovarova on tehnyt mallintöitä vuodesta 2005 ja ehtinyt kahdessa vuodessa esiintyä mainoskampanjoissa muun muassa Guccille, Pradalle, Chanelille ja Louis Vuittonille. Catwalkia hän on kävellyt edellä mainittujen lisäksi muun muassa Dolce & Gabbanan, Calvin Kleinn, Diorin, Marc Jacobsin, Ralph Laurenin ja Fendin muotinäytöksissä. Pivovarova on myös ensimmäinen malli, joka on toiminut Pradan kasvona viisi kautta peräkkäin (syksy 2006, kevät 2006, syksy 2006, kevät 2007 ja syksy 2007). Kukaan ennen tätä ei ole toiminut viittä kautta minkään kampanjan kasvona.

Toukokuussa 2007 Pivovarova esiintyi American Voguen kannessa yhdessä Jessica Stamin, Agyness Deynin, Doutzen Kroesin, Caroline Trentinin, Raquel Zimmermannin, Coco Rochan, Hilary Rhodan, Chanel Imanin ja Lily Donaldsonin kanssa. Heidät tituleerattiin muodin 10 seuraavaksi supertähdeksi (*The World's Next Top Models... Fashion's 10 Mew Superstars*).

Pivovarova on ollut Models.com-sivuston *Models Top 50* -listan viiden parhaan joukossa useita kuukausia ja tällä hetkellä hän on sijalla 2.

Pivovarova on myös omistautunut taiteilija ja opiskelikin taidehistoriaa Moskovan yliopistossa, kun hänen silloinen ystävänsä ja nykyinen aviomiehensä, valokuvaaja Igor Vishnyakov esitteli hänet IMG-mallitoimistolle. Hän ei aiemmin ollut harkinnut mallin uraa, vaan unelmoi taiteilijan tai näyttelijän ammatista.

## Ulkonäkö
Pivovarova on pituudeltaan 174&nbsp;cm. Hänen hiuksensa ovat oikeasti ruskeat, mutta ne on värjätty vaaleiksi. Pivovarovan silmät ovat siniset ja häntä on ulkonäöllisesti verrattu australialaiseen huippumalli Gemma Wardiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMG Models
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1988

**Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1988** järjestettiin Saksan liittotasavallassa 10. kesäkuuta – 25. kesäkuuta 1988. Kyseessä olivat kahdeksannet jalkapallon Euroopan mestaruuskilpailut. Lopputurnaukseen osallistui kahdeksan maata, joista Saksan liittotasavalta selvisi mukaan isäntämaan ominaisuudessa, muut seitsemän maata karsintojen kautta. Euroopan mestaruuden voitti Alankomaat, joka kukisti Münchenissä pelatussa loppuottelussa Neuvostoliiton Ruud Gullitin ja Marco van Bastenin maaleilla 2–0.

## Stadionit
*Olympiastadion, München – kapasiteetti: 69&nbsp;000
*Parkstadion, Gelsenkirchen – kapasiteetti: 62&nbsp;000
*Volksparkstadion, Hampuri – kapasiteetti: 61&nbsp;200
*Waldstadion, Frankfurt – kapasiteetti: 61&nbsp;000
*Rheinstadion, Düsseldorf – kapasiteetti: 55&nbsp;850
*Niedersachsenstadion, Hannover – kapasiteetti: 50&nbsp;423
*Neckarstadion, Stuttgart – kapasiteetti: 50&nbsp;000
*Müngersdorfer Stadion, Köln – kapasiteetti: 47&nbsp;000

## A-lohko
* –  1–1
**52. Roberto Mancini 0–1, 55. Andreas Brehme 1–1
* –  2–3
**5. Michel 0–1, 24. Michael Laudrup 1–1, 52. Emilio Butragueño 1–2, 67. Rafael Gordillo 1-3, 82. Flemming Povlsen 2–3
* –  2–0
**10. Jürgen Klinsmann 1–0, 85. Olaf Thon 2–0
* –  1–0
**73. Gianluca Vialli 1–0
* –  2–0
**29. Rudi Völler 1–0, 51. Rudi Völler 2–0
* –  2–0
**67. Alessandro Altobelli 1–0, 87. Luigi De Agostini 2–0

## B-lohko
* –  0–1
**6. Ray Houghton 0–1
* –  0–1
**52. Vasili Rats 0–1
* –  1–3
**44. Marco van Basten 0–1, 53. Bryan Robson 1–1, 71. Marco van Basten 1–2, 75. Marco van Basten 1–3
* –  1–1
**38. Ronnie Whelan 1–0, 74. Oleh Protasov 1–1
* –  1–3
**3. Sergei Aleinikov 0–1, 16. Tony Adams 1–1, 28. Oleksi Mihailišenko 1–2, 73. Viktor Pasulko 1–3
* –  0–1
**82. Wim Kieft 0–1

## Välierät
* –  1–2
**55. Lothar Matthäus 1–0, 74. Ronald Koeman 1–1, 88. Marco van Basten 1–2
* –  2–0
**58. Hennadi Litovšenko 1–0, 62. Oleh Protasov 2–0

## Loppuottelu
* –  0–2
**32. Ruud Gullit 0–1, 54. Marco van Basten 0–2

## Maalintekijät
* 5 maalia: Marco van Basten 
* 2 maalia: Oleh Protasov , Rudi Völler
Leena Kaartinen

**Leena Kaartinen** (s. 4. helmikuuta 1942 Imatra) on suomalainen lastenlääkäri ja kirjailija, joka vuodesta 1971 on työskennellyt enimmäkseen kehitysmaissa, Afganistanissa ja Etiopiassa, naisiin ja lapsiin kohdistuvan perusterveydenhuollon parissa. Hän on myös yksi suomalaisista Afganistanin asiantuntijoista. *[[Time]]*-lehti valitsi hänet vuoden 2005 eurooppalaisten sankarien joukkoon kuvaten häntä eläväksi määritelmäksi sisulle.

## Teokset
* *Lääkärinä Afganistanissa*, 1978
* *Sairaala sissisodassa*, 1979
* *Olet vapaa, Johannes*, 1984
* *Matkaan taas*, 1985
* *Makai-tyttö Afganistanista*, 1989
* *Lastenlääkärin sotapäiväkirja*, 1996
* *Talebaanien takana. Naisten- ja lastenlääkärinä Afganistanin Hasaramaassa*, 2002
* *Näkemiin Hasaramaa! Vuoristolääkärin viimeinen vuosi Afganistanissa*, 2007
* *Pakolainen*, 2010
* *Leena tahtoo maailmalle. Miten minusta tuli lumikenttien lääkäri*, 2022

## Lähteet
* Tiedot teoksista: Linda, yliopistokirjastojen yhteistietokanta

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Time, 10.10.2005 , Exceptional Healing: Pediatrician Leena Kaartinen has made a career of helping people in dangerous locales
* Apu, 13.10.2005, Leena kaartisen rikas elämä 
* Kepa r.y, 4.5.2005, VOX: Leena Kaartinen 
* OMsuomi, 2.2.2005, Keski-Aasia muutoksen keskellä, Leena Kaartinen  (haastattelu, mp3)
* Lahden kaupunginkirjasto, Leena Kaartisen profiili
Iravadindelfiini

**Iravadindelfiini** eli **kaakkoisaasiandelfiini** (*Orcaella brevirostris*) on harvinainen delfiinilaji, joka elää Etelä-Aasian rannikoilla ja jokisuissa. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on *australiandelfiini*.

Lajia tavataan niin harvoin ettei sen lukumääristä ole tarkkaa tietoa, mutta sitä pidetään todennäköisesti varsin uhanalaisena. Iravadindelfiinin levinneisyysalue on laaja mutta pirstaleinen, ja patojen rakennus sekä pyydystys eläintarhoihin on lisännyt lajin katoamisen uhkaa.

Iravadindelfiini vaeltaa 7–10 yksilön laumoina, mutta niitä nähdään myös pareina tai kolmikkoina. Ne uiskentelevat hitaasti, paitsi silloin kun ne syöksyvät saaliin perään.

Iravadindelfiini poikkeaa muista delfiineistä muotonsa takia: sen pää on pyöreä, eikä sillä ole ulkonevaa nokkaa. Se kasvaa 200–275 cm pitkäksi ja painaa 90–200 kg.

Iravadindelfiinit synnyttävät tyypillisesti poikasen joka toinen vuosi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Iravadindelfiini (''Orcaella brevirostris'')
*ITIS: Orcaella brevirostris 
*University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Orcaella brevirostris, Irrawaddy dolphin 
*Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Orcaella brevirostris 
*Whale and Dophin Conservation Society  alueellisia suojeluohjelmia Intiassa, Indonesiassa, Myanmarissa ja Australiassa.
Doros

**Doros** oli kreikkalaisessa mytologiassa Hellenin ja nymfi Orseiksen poika ja doorilaisten myyttinen kantaisä. Hänen veljensä olivat Ksuthos ja Aiolos. Hänellä oli tytär nimeltä Ksanthippe, joka meni myöhemmin naimisiin Pleuronin kanssa.

Kun Hellen jakoi maansa poikiensa kesken, Doros sai Peloponneksoksen viereisen alueen, ja kutsui sen asukkaita doorilaisiksi. Heimo vaelsi Fthiasta Makedonian ja Dryopian kautta Peloponnesokselle.

## Lähteet
Tiina Häkämies

**Tiina Katariina Nummenmaa** (o.s. **Häkämies**) (s. 3. lokakuuta 1976 Jyväskylä) on suomalainen juontaja, laulaja ja PR-henkilö. 

Nummenmaa tuli tunnetuksi 1990-luvun loppupuolella Pets-tyttöduon toisena puoliskona, Sini Laisman lisäksi. He tutustuivat Miss Hawaiian Tropic -kauneuskilpailussa.  Koulutukseltaan Nummenmaa on ylioppilas, tradenomi ja parturi-kampaaja. 

Vuonna 2009 Nummenmaa ja Laura Kivimäki perustivat hyväntekeväisyysjärjestön Hope – Yhdessä & Yhteisesti ry:n. Nummenmaa toimii yhdistyksen hallituksen puheenjohtajana.

## Lähteet
Still ’Eavy, Still Proud

**Still 'Eavy, Still Proud** on Uriah Heepin vuonna 1990 julkaistu kokoelma-albumi.

## Kappaleet
### Alkuperäinen versio
**A-puoli**
#
#
#
#
**B-puoli**
#
#
#
#
#
#

### Uusintapainos
# 
# 
# 
# 
#**Kappaleet 1–4 äänitetty konsertissa [[marraskuu]]ssa [[1989]].*
# 
# 
# 
#**Kappaleet 5–7 äänitetty konsertissa [[Moskova]]ssa, [[joulukuu]]ssa [[1987]].
# 
# 
# 
# 
#**Kappaleet 9–11 äänitetty The Ridge Farm -sessioissa 1981.''
# 
# 
#
Live in Moscow (Uriah Heepin albumi)

**Live in Moscow** on brittiläisen rockyhtye Uriah Heepin livealbumi vuodelta 1988. Se äänitettiin joulukuussa 1987 Moskovan olympiastadionilla, silloisessa Neuvostoliitossa järjestetyissä konserteissa. Uriah Heepistä tuli ensimmäinen länsimaalainen Neuvostoliitossa esiintynyt rockyhtye. Yhtye esiintyi stadionilla 7.–16. joulukuuta yhteensä kymmenen kertaa. Konserttien yhteenlaskettu yleisömäärä oli 180&nbsp;000 katsojaa. Tätä ennen Neuvostoliitossa olivat esiintyneet pop-tähdet Cliff Richard vuonna 1976, Elton John vuonna 1979 ja Billy Joel elokuussa 1987. 

Albumilla laulaa yhtyeen uusi vokalisti, kanadalainen Bernie Shaw. Myös kosketinsoittaja Phil Lanzon oli uusi jäsen ja albumilla soittava kokoonpano pysyi koossa vuoteen 2007 saakka. Kappaleet ”Mister Majestic”, ”Corina” ja ”Pacific Highway” olivat aiemmin julkaisemattomia.

## Kappaleet
**A-puoli**
# 
# 
# 
# 
# 
**B-puoli**
#
# 
# 
# 
# 

### Vuonna 1998 julkaistun remasteroidun version bonuskappaleet
# 
# 
# 

## Kokoonpano
*Mick Box &ndash; kitara, laulu
*Lee Kerslake &ndash; rummut, laulu
*Trevor Bolder &ndash; bassokitara, laulu
*Phil Lanzon &ndash; kosketinsoittimet, laulu
*Bernie Shaw &ndash; laulu

## Lähteet
Radarsat

**Radarsat** on kanadalainen kaukokartoitussatelliittien (SAR-tutkasatelliittien) sarja, jossa toistaiseksi on kaksi satelliittia: vuonna 1995 avaruuteen laukaistu Radarsat (1) ja 14. joulukuuta 2007 laukaistu Radarsat 2 . Radarsat 3 oli vuonna 2007 esisuunnittelussa - siitä on kaavailtu useamman satelliitin konstelaatiota, jonka vuoksi mission nimityskin on *Constellation*. 

Satelliitit ovat Kanadan valtion omaisuutta, niiden kehityksen on rahoittanut Kanadan avaruusjärjestö (CSA).

## Radarsat
Ensimmäisen Radarsat-satelliitin kanadalaiset toteuttivat Yhdysvaltain avaruusteollisuuden kanssa.

## Radarsat 2
Toisen Radarsat-satelliitin pääurakoitsijaksi CSA valitsi Italian avaruusteollisuuden pyrkien kustannussäästöihin ja yhteistyöhön länsi-eurooppalaisen avaruusteollisuuden kanssa. Sen toteutus Euroopan avaruusjärjestön puitteissa ei kuitenkaan onnistunut.

## Radarsat Constellation
Kanadan avaruusjärjestö on antanut Radarsat Constellation Mission (RCM) -ohjelman ensimmäisen kuuden miljoonan Kanadan dollarin arvoisen urakan Magellan Aerospacen Winnipegissä toimivalle divisioonalle, Bristol Aerospacelle, ja MacDonald, Dettwiler and Associates (MDA) yhtiölle, joka toimii Vancouverissa.

RCM tulee olemaan C-taajuuskaistan tutkasatelliittijärjestelmä. Se seuraa merialuetta (laivaliikenne, jää, öljyvuodot), sitä voi käyttää katastrofien tukena ja sillä voi seurata ekosysteemiä, esim. metsiä.

Satelliitit, kolme kappaletta kaikkiaan, laukaistaan vuosina 2014, 2015 ja 2016. Ne perustuvat aiemman CASSIOPE-ohjelman satelliitin runkorakenteeseen ja elektroniikkaan. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* CSAn Radarsat-2 sivusto
* CSAn Radarsat (1) sivusto
Kertomuksia kaatopaikalta

**Kertomuksia kaatopaikalta** on suomalainen Yleisradion vuonna 1993 valmistunut kuusiosainen ympäristökasvatuksen opetussarja. Sarjassa on oikeaa liikkuvaa kuvaa sekä animaatiota. 

Sarja on esitetty Yle TV1-kanavalla Koulutelevision ohjelmistossa. Ensimmäisen kerran sarja esitettiin loka-marraskuussa 1993. Sarja on esitetty ensiesityksen jälkeen uusintana vuosina 1994, 1995 (Koulu-TV:n ruotsinkielisellä ohjelmapaikalla nimellä *Sagor från en soptipp*), 1998 ja 2003. Sarja on julkaistu Yle Tallennemyynnin kirjastotallenteena. 

## Juoni

Sarja kertoo kaatopaikalla elävistä esineistä ja jätteistä, jotka keskustelevat eri aineiden ekologisesta kierrosta. Jokaisessa osassa kaatopaikalle päätynyt esine tai jäte kertovat kukin oman elämäntarinansa.

Yksi sarjan päähenkilöistä on Janne-nimisen pojan apina-pehmolelu, joka tarinan mukaan päätyi kaatopaikalle vahingossa. Sarjan edetessä pehmolelu pohtiikin usein löytääkö Janne enää häntä vai onko kaatopaikka hänen viimeinen paikkansa. Sarjan viimeisessä jaksossa kaatopaikan työntekijä nappaa pehmolelun talteen. Janne ja hänen äitinsä ovat kierrätysmyymälässä tutkimassa tavaroita. Janne avaa myymälässä myynnissä olevan arkun kannen, jonka alta paljastuu erilaisia tavaroita, ja tavaroiden joukosta löytyy myös hänen hukkaamansa apina-pehmolelu. Jälleennäkeminen on onnellinen hetki, ja apina toteaakin "Ei tarvinut jäädä kaatopaikalle.". 

## Jaksot

## Näyttelijät

### Kaatopaikalla elävät henkilöt

### Muita henkilöitä
Luettelo ei sisällä sarjan kaikkia näyttelijöitä.

## Lähteet
Upon Pallo

**Upon Pallo** viittaa lahtelaiseen urheiluseuraan:
* FC Kuusysi, entinen Upon Pallon jalkapallojaosto
* Upon Pallo, Upon Pallon jääkiekkojaosto
Kalevan kisat 1969

**[[Kalevan kisat]]** järjestettiin vuonna 1969 Helsingissä 16.–18. elokuuta. Kisapaikkana oli Olympiastadion. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. Naisten lajeissa oli ohjelmassa ensimmäistä kertaa 100 metrin aitajuoksu (80 metrin aitajuoksun tilalla) ja pisin aitamatka oli 200 metriä. Moniotteluna oli tuolloin vielä 5-ottelu (lajeina 100 metrin aitajuoksu, kuulantyöntö, korkeushyppy, pituushyppy ja 200 metrin juoksu).

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

## Lähteet
* Mitä-Missä-Milloin 1970, Kustannusosakeyhtiö Otava, 1969
*
Saukonoja

**Saukonoja** on kylä Liedon kunnassa. Se sijaitsee etelään päin kunnan keskustasta. Kylässä oli Saukonojan ala-aste, jossa oli 44 oppilasta lukuvuonna 2016–2017. Koulu lopetti toimintansa vuoden 2017 kesäkuussa, samana vuonna kuin koulu täytti 90 vuotta.

## Lähteet