open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Euroopan oikeusasiamies

**Euroopan oikeusasiamies** valvoo hallinnon laillisuutta Euroopan unionissa eli käsittelee kansalaisten tekemiä kanteluja EU:n toimielimistä.  Kantelut voivat koskea hallinnon epäkohtia ja toimivallan väärinkäyttöä, lukuun ottamatta unionin tuomioistuimen ja yhteisön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen lainkäyttötoimintaa. Euroopan parlamentti nimittää oikeusasiamiehen parlamentin toimikaudeksi. 

Oikeusasiamies suorittaa kantelun perusteella perusteltuina pitämänsä tutkimukset. Oikeusasiamies pyrkii sovintoratkaisuun, mutta mikäli sovinta ei synny jo tutkimusvaiheessa, oikeusasiamies voi ryhtyä toimenpiteisiin ja esittää suosituksia asianomaiselle toimielimelle. Toimielimen on annettava oikeusasiamiehelle lausuntonsa kolmen kuukauden kuluessa, minkä jälkeen oikeusasiamies voi antaa asiasta kertomuksen Euroopan parlamentille ja asianosaiselle toimielimelle.

Kanteluoikeus on unionin kansalaisen perusoikeus. Kanteluoikeus on lisäksi kaikilla niillä luonnollisilla henkilöillä, yrityksillä, yhdistyksillä ja muilla elimillä, joiden asuin- tai kotipaikka on jossakin unionin jäsenvaltiossa. Oikeusasiamies voit ottaa asioita käsiteltäväkseen myös omasta aloitteestaan, ja oikeusasiamiehen tehtävänä on puuttua yhteisössä ilmenevään huonoon hallintoon.

Oikeusasiamiehen toimisto perustettiin Maastrichtin sopimuksella vuonna 1992. Euroopan oikeusasiamiehen tehtävänä on tutkia Euroopan unionin toimielimiä, elimiä ja laitoksia vastaan tehtyjä kanteluita. Oikeusasiamies ottaa vastaan kanteluja kaikilla EU:n virallisilla kielillä.  Oikeusasiamiehenä toimii irlantilainen Emily O'Reilly. Ensimmäinen Euroopan oikeusasiamies oli suomalainen Jacob Söderman vuosina 1995–2003.

## Euroopan oikeusasiamiehet
* Jacob Söderman 1995–2003
* Nikifóros Diamantoúros 2003–2013
* Emily O’Reilly 2013–2025
* Teresa Anjinho 2025–

## Katso myös
* Eduskunnan oikeusasiamies

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Euroopan oikeusasiamiehen kotisivut
Ansel Adams

**Ansel Easton Adams** () oli yhdysvaltalainen valokuvaaja, joka tunnetaan ansiokkaana maisemakuvaajana ja luonnonsuojelualueiden esitaistelijana. Hän otti tunnetuimmat valokuvansa Yhdysvaltain länsiosista ja Yosemiten kansallispuistosta. Adams kirjoitti suositun kirjasarjan, joka käsittää kaikki valokuvaustekniikan vaiheet valotuksesta vedostamiseen.

## Ura

Adams tunnetaan erityisesti mustavalkoisista valokuvistaan. Hän suhtautui varauksellisesti värivalokuvaukseen, koska tekniikka oli hänen uransa alkuaikoina 1930–1950-luvulla heikkolaatuista eikä kuvaaja voinut valvoa vedostusprosessia. Hänen mukaansa värikuvaus oli kuin ”soittelisi epävireisellä pianolla”. Taiteellisen tuotantonsa hän kuvasi mustavalkofilmille, mutta kaupallisiin töihin hän käytti myös värifilmiä. Hänen värikuviaan on alettu arvostaa vasta 1990-luvulla, kun niitä julkaistiin teoksessa *Ansel Adams in Color*.

Vuonna 1981 Adamsille myönnettiin kansainvälinen Hasselblad-palkinto.

Adams kuoli 82-vuotiaana 22. huhtikuuta 1984.

## Kuvia


Ansel-adams-monolith-the-face-of-half-dome - edit1.jpg|*Monolith, the Face of Half Dome*, Yosemite, 1927.
Clearing Winter Storm, Yosemite Valley.jpg|*Clearing Winter Storm, Yosemite National Park*, noin 1937.
Moonrise, Hernandez, New Mexico (cropped).jpg|*Moonrise, Hernandez, New Mexico*, 1941.
Adams The Tetons and the Snake River.jpg|*The Tetons and the Snake River*, Grand Teton National Park, 1942.
Ansel Adams - National Archives 79-AA-E23.jpg|Glacier National Park, 1942.
Ansel Adams - National Archives 79-AA-Q01 restored.jpg|New Mexico, 1942.
Looking across lake toward mountains, "Evening, McDonald Lake, Glacier National Park," Montana., 1933 - 1942 - NARA - 519861.jpg|*Evening, McDonald Lake, Glacier National Park*, 1942.
Ansel Adams - Farm workers and Mt. Williamson.jpg|Manzanar Relocation Center, Kalifornia, 1943.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Jacob Söderman

**Jacob-Magnus Söderman** (s. 19. maaliskuuta 1938 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja virkamies.

## Ura
Jacob Söderman valmistui ylioppilaaksi Åggelby svenska samskolasta 1957, oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1962 ja oikeustieteen lisensiaatiksi 1967.

Söderman toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1972–1982 ja uudelleen vuosina 2007–2011. Oikeusministerinä hän oli 1971, sosiaali- ja terveysministerinä 1982, Uudenmaan läänin maaherrana 1982–1989 ja eduskunnan oikeusasiamiehenä 1989–1995. Hän oli ensimmäinen Euroopan oikeusasiamies ja ajoi virassaan 1995–2003 erityisesti EU:n avoimuutta. Söderman nousi eduskuntaan varasijalta kesällä 2007 Tuula Haataisen tultua nimitetyksi Helsingin apulaiskaupunginjohtajaksi ja luovuttua edustajanpaikasta syyskuussa 2007.

Eduskunnan päätettyä nostaa syytteen ministeri Kauko Juhantaloa vastaan Jacob Söderman toimi jutussa syyttäjänä valtakunnanoikeudessa vuonna 1993.

Söderman toimi Julkisen sanan neuvoston puheenjohtajana 2003–2005, Helsingin yliopiston konsistorissa 2004–2006 ja Euroopan neuvoston viisaiden ryhmässä 2005–2006.

Söderman toimi myös oulunkyläläisen IF Gnistanin puheenjohtajana vuosina 1965–1967.

## Tunnustukset
* Suomen valkoisen ruusun ritarikunta komentajamerkki 1988
* Chilen tasavallan myöntämä Bernardo O’Higginsin ritarikunnan suurristi 1993
* Suomen leijonan ritarikunnan suurristi 1995
* Euroopan informaatiojärjestön kunniamerkki informaatioalan ansioista 1996
* Kunniatohtori, valtiotieteellinen tiedekunta, Åbo Akademi 1998
* Kunniatohtori, oikeustieteellinen tiedekunta, Lapin yliopisto 1999
* Kunniatohtori, oikeustieteellinen tiedekunta, Helsingin yliopisto 2010
* Opetusministeriön myöntämä erityispalkinto Euroopan oikeusasiamiehelle ansiokkaasta tiedonjulkistamistyöstä 2000
* Alexis de Tocqueville -palkinto, Julkishallinnon Eurooppa-instituutti (EIPA) 2001
* Ranskan tasavallan Kunnialegioonan ritarimerkki 2002
* Aikakauslehtien Liiton J. V. Snellman -palkinto 2002
* Vuoden ulkosuomalainen 2003
* Vuoden kuluttajateko 2005
* Codex jubileumsmedalj 2005
* Chydenius palkinto 2006
* Suomen humanistiliiton kunniamaininta 2007
* Pohjoismaiden hallinnollisen liiton Suomen osaston tunnustuspalkinto 2007
* Suomen Sadankomitean rauhanpalkinto 2008
* Kunniapuheenjohtaja, Finlands Svenska Socialdemokrater 2009
* Kunniajäsen, Eurooppalaisen Oikeusturvan Keskusliitto ry 2009
* Svenska Finlands Folktingin kultainen ansiomitali 2009
* Vapaudenristin ritarikunnan 1. luokan Vapaudenristi rintatähtineen 2009

## Julkaisuja
* 

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* 
*
Philippe Halsman

**Philippe Halsman** (alk. , ; 2. toukokuuta 1906 Riika, Liivinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 25. kesäkuuta 1979 New York, Yhdysvallat) oli muotokuva- ja muotivalokuvaaja, joka työskenteli Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Hän kuvasi muun muassa *[[Life (lehti)|Life]]*-lehteen.

Halsman syntyi Riiassa hammaslääkärin ja opettajan perheeseen. Ylioppilastutkinnon jälkeen hän lähti Dresdeniin opiskelemaan sähkötekniikkaa ja työskenteli sivutoimisesti valokuvaajana.

Vuosina 1928–1930 Halsman oli syytettynä rikosprosessissa, joka herätti Euroopan-laajuista huomiota ja jota on verrattu Dreyfusin juttuun. Halsmann oli syyskuussa 1928 vaeltamassa isänsä kanssa Tirolissa, kun isä kuoli epäselvissä olosuhteissa. Halsman vangittiin välittömästi, ja oikeudenkäynnissä hänet tuomittiin isänmurhasta pelkkien aihetodisteiden perusteella 14 vuodeksi kovennettuun vankeuteen. Langettavaan tuomioon vaikutti maaseudulla tunnettu epäluuloisuus juutalaisia kohtaan. Tuomiota ei kumottu vetoomustuomioistuimessa. Prosessin aikana ja sen jälkeen tunnetut julkisuuden henkilöt — Albert Einstein, Thomas Mann, Jakob Wassermann, Erich Fromm, Sigmund Freud ynnä muut — asettuivat puolustamaan Halsmania. Syyskuussa 1930 Itävallan liittopresidentti armahti Halsmanin ja karkotti hänet maasta.

Halsman siirtyi Pariisiin, perusti valokuvausstudion ja alkoi käyttää nimeä **Philippe Halsman**. Kun Saksa miehitti Ranskan vuonna 1940, Halsman sai Albert Einsteinin avustuksella viisumin ja jatkoi uraansa Yhdysvalloissa. Hänen ottamansa valokuva pääsi *Lifen* kanteen 101 kertaa.

Halsman tunnetaan *Jump*-valokuvakirjastaan, joka sisältää kuvia 1950-luvun julkisuuden henkilöistä Richard Nixonista Marilyn Monroehun, joista jokainen kirjan nimen mukaisesti hyppää kuvassaan kankean poseerauksen sijasta. Näistä kuvista tunnetuin lienee Salvador Dalín kuva *Dalí Atomicus*, jossa Dalín lisäksi ilmassa on tuoli, kolme kissaa ja ämpärillinen vettä.

National Portrait Gallery Washingtonissa järjesti Halsmanin teosten retrospektiivisen näyttelyn vuosina 1998–1999. Hänen elämänvaiheitaan käsittelee Joshua Sinclairin näytelmäelokuva *Jump* vuodelta 2008.

## Julkaisuja
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Halsman Archive.
* Philippe Halsman. National Portrait Gallery, Smithsonian Institution.
Matti Pitkänen

**Matti Keijo Juhani Pitkänen** (s. 20. joulukuuta 1948 Ikaalinen) on suomalainen kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja.

Innsbruckin 1976 talviolympialaisissa Pitkänen voitti kultaa 4&nbsp;×&nbsp;10 kilometrin viestissä Suomen joukkueen avausosuuden viestinviejänä. Henkilökohtaisessa 30 kilometrin kilpailussa hän sijoittui 13:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui kaikilla kolmella henkilökohtaisella matkalla neljänneksi. Viestissä Pitkänen hiihti ankkuriosuuden ja saavutti hopeaa Ruotsin Thomas Magnussonin karattua häneltä viimeisessä nousussa. Lake Placidin 1980 olympialaisissa Pitkänen hiihti 20. helmikuuta kolmannen osuuden 4&nbsp;×&nbsp;10 km:n viestissä, jossa Suomi voitti olympiapronssia. Hän sijoittui samoissa kisoissa 30 kilometrillä kuudenneksi ja 50 kilometrillä 11:nneksi.

Seuratasolla Pitkänen edusti Kyröskosken Pontta ja Ikaalisten Urheilijoita. Hän voitti 50 kilometrillä Suomen mestaruuden vuosina 1977 ja 1978. Vuoden 1978 saavutuksiin kuuluivat myös Holmenkollenin 50 kilometrin voitto sekä Ounasvaaran 15:n ja 50 kilometrin voitot.

Opetusministeriö myönsi Pitkäselle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2007.

## Saavutuksia

* Olympiakultaa Innsbruck 1976 (maastohiihto, 4&nbsp;×&nbsp;10 km viesti)
* Olympiapronssia Lake Placid 1980 (viesti)
* MM-hopeaa Lahti 1978 (viesti)
* Voitto Holmenkollenin 50 km hiihdossa 1978

## Lähteet

* 

### Viitteet
Farsaloksen taistelu

**Farsaloksen taistelussa** Julius Caesarin johtamat joukot kukistivat Pompeiuksen ja senaatin joukot. Taistelu käytiin 9. elokuuta 48 eaa. sen jälkeen, kun Caesar oli epäonnistunut piirittämään Pompeiuksen Epeiroksessa ja joutunut perääntymään Thessaliaan. Farsaloksen taistelu ja Caesarin yllättävä voitto tekivät käytännössä lopun Rooman tasavallasta.

## Joukot
Caesarilla oli mukanaan Gallian sodan veteraanit 10. legioona, 8. legioona, 9. legioona ja 12. legioona. Hänellä oli myös kansalaissotaa varten perustetut 1. legioona, 3. legioona ja 4. legioona. Pompeiuksella oli paljon enemmän joukkoja, mutta ne olivat huonommin koulutettuja kuin Caesarin veteraanit. Hänellä oli myös paljon enemmän ratsuväkeä.

## Taistelujärjestys
### Caesar
Caesar asetti joukkonsa kolmeen linjaan, joista viimeisestä hän muodosti vielä neljännen linjan reserviksi ottamalla yhden kohortin jokaisen legioonan kolmannesta rivistä. Caesarin vasemmalla puolella oli Enipeus-joki, ja sillä siivellä joukkoja johti Marcus Antonius. Keskellä joukkoja johti Domitius Calvinus ja oikeaa siipeä taas Publius Sulla.

### Pompeius
Pompeiuksen oikeaa siipeä johti Lucius Domitius Ahenobarbus. Vasenta siipeä johti Caesarin entinen legioonankomentaja Galliassa, Titus Labienus.

## Taistelu
Aluksi Labienuksen ratsuväki löi vastassaan olleen vihollisen ratsuväen ajaen sen pakoon, mutta Caesarin neljäs linja sai vastahyökkäyksella lyötyä sen takaisin ja kierrettyä Pompeiuksen linjojen taakse samalla, kun Caesarin pääjoukot alkoivat etenemään kohti vihollista. Kun Caesar näki tämän, antoi hän määräyksen kolmannelle linjalle tukea jo taistelussa olleita joukkoja. Caesarin armeija onnistui saartamaan Pompeiuksen suuren ratsuväen ja ajamaan sen pakoon. Sen nähtyään masentunut Pompeius piti taistelua jo hävittynä ja ratsasti takaisin leiriinsä. Tämä mursi Pompeiuksen joukkojen vastarinnan, ja jalkaväki seurasi pian ratsuväkeä. Pompeius oli kärsinyt ensimmäisen tappionsa. Hän pakeni taistelun jälkeen Egyptiin, missä faarao Ptolemaios XIII murhautti hänet.

Taistelua seuranneen päivän aikana Pompeiuksen armeija luovutti aseensa. Rahvaaseen kuuluneet sotilaat liitettiin Caesarin armeijaan. Varakkaammat saivat ostaa henkensä lunnailla tai omaisuutensa takavarikoinnilla.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Titus Labienus

**Titus Labienus** (noin 100 eaa. – 17. maaliskuuta 45 eaa.) oli roomalainen sotilas, joka oli yksi Julius Caesarin tärkeimmistä avustajista. 

Vuonna 63 eaa. Labienus toimiessaan kansantribuunina teki mahdolliseksi sen, että Caesar tuli valituksi *[[pontifex maximus]]* -papiksi. Labienus toimi Caesarin legaattina koko Gallian sodan aikana. Hän toimi Caesarin sijaisena aina, kun tämä joutui poistumaan Galliasta. Gallian sodan aikana Labienus saavutuksiin kuului vuonna 54 eaa. treviri-heimon lyöminen ja Lutetian (nykyinen Pariisi) vastainen sotaretki. Vaikka Labienus olikin Caesarin ystävä ja tämän tärkeimpiä avustajia, loikkasi hän kuitenkin Caesarin vastustajien puolelle heti kansalaissodan alettua vuonna 49 eaa. 

Pompeiuksen puolelle Labienus toi 3&nbsp;700 galli- ja germaaniratsuväkeä. Hän taisteli Caesaria vastaan Farsaloksen taistelussa, minkä jälkeen hän pakeni Kerkyraan ja sieltä Afrikkaan. Siellä hän taisteli Caesaria vastaan Ruspinan ja Thapsuksen taisteluissa. Sen jälkeen, kun Caesar oli kukistanut vastustajansa Afrikassa, Labienus pakeni Espanjaan, jossa Pompeiuksen pojat yrittivät vielä tehdä vastarintaa. Labienus kuoli Mundan taistelussa.
Holmenkollen

**Holmenkollen** on mäkimaastoinen osa-alue Vestre Akerin kaupunginosassa Oslossa Norjassa. Holmenkollenin korkein kohta on 371&nbsp;metriä merenpinnan yläpuolella.

Holmenkollenin kansallisareenalla järjestetään vuosittain Holmenkollenin hiihtofestivaalit, joissa kilpaillaan maastohiihdossa, yhdistetyssä, mäkihypyssä ja ampumahiihdossa. Ensimmäiset kilpailut siellä käytiin vuonna 1892.

Holmenkollenin kansallisareena oli yksi vuoden 1952 talviolympialaisten suorituspaikoista. Se on isännöinyt myös vuosien 1930, 1966, 1982 ja 2011 hiihdon MM-kilpailut, osittain vuosien 1986, 1990, 1999, 2000 ja 2002 ampumahiihdon MM-kilpailuja ja vuoden 2016 ampumahiihdon MM-kilpailut.

Holmenkollenin vanhan mäen purkaminen aloitettiin lokakuussa 2008. Tilalle rakennettiin uusi vuoden 2011 maailmanmestaruuskilpailuja varten. Uuteen hyppytorniin käytettiin sata tonnia terästä. Sen hyppylava on 60 metriä maanpinnan yläpuolella. Mäki valaistaan pimeään aikaan. Se juhlavalaistiin sini-valkoiseksi Suomen täyttäessä 100 vuotta 6. joulukuuta 2017. Holmenkollenin mäkihyppytornin yhteydessä on myös hiihtomuseo, matkamuistokauppa sekä mäki- ja pujottelusimulaattori.

Holmenkollenin metroasemalle pääsee Oslon keskustasta metrolla noin 20–30 minuutissa.


Tiedosto:Holmenkollen kapell 27may2005.jpg|Holmenkollenin kappeli
Tiedosto:Holmenkollen_stasjon2.JPG|Holmenkollenin metroasema
Tiedosto:AndreasKoflerNyBakkerekord141meter.JPG|Holmenkollbakken
Tiedosto:Delbydeler i Oslo.jpg|Holmenkollen on alue nro. 72.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Skiløb. Holmenkollen Peter Elfeltin lyhytfilmi vuodelta 1906 Holmenkollenin kisoista (2 min 1 s)
Robert Frank

**Robert Frank** (9. marraskuuta 1924 Zürich, Sveitsi – 9. syyskuuta 2019 Inverness, Kanada) oli sveitsiläissyntyinen, Yhdysvalloissa uransa luonut valokuvaaja ja elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten valokuvakirjastaan *The Americans* (1958). Hänen ohjaamiaan elokuvia ovat muun muassa beat-elokuva *Pull My Daisy* (1958) ja Rolling Stones -kiertuedokumentti *Cocksucker Blues* (1972), joista jälkimmäinen on tullut pahamaineiseksi Mick Jaggerin yritettyä oikeusteitse estää elokuvan esittämisen.

Vuonna 1996 Frankille myönnettiin kansainvälinen Hasselblad-palkinto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* http://www.yale.edu/amstud/r66/fr1.html
* http://www.lib.berkeley.edu/MRC/avantbib.html#frank 
* http://www-rohan.sdsu.edu/dept/english/textmex/RobertFrank/frankworking.html 
* http://jnocook.net/frank/frank.htm
* http://www.tamperefilmfestival.fi/2001/fin/beat.shtml
* Robert Frankin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Ko e fasi ʻoe tuʻi ʻo e ʻOtu Tonga

**Ko e fasi ʻoe tuʻi ʻo e ʻOtu Tonga** () on Tongan kansallislaulu. Laulun tongankieliset sanat kirjoitti prinssi ’Uelingatoni Ngū Tupoumalohi (1854–1885) ja musiikin sävelsi saksalainen Karl Gustavus Schmitt (1834–1900). Laulua käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1874.

## Tongankieliset sanat
:ʻE ʻotua māfimafi 
:ko homau ʻeiki koe 
:ko koe ko e falalaʻanga 
:mo e ʻofa ki Tonga. 
:ʻAfio hifo ʻemau lotu 
:ʻaia ʻoku mau faí ni 
:mo ke tali homau loto 
:ʻo maluʻi ʻa Tupou.

## Lähteet
Wikispecies

**Wikispecies** on Wikimedia Foundationin ylläpitämä projekti, josta on tarkoitus kehittyä avoin ja vapaa eliölajien tietokanta. Se pyrkii kattamaan eläimet, kasvit, sienet, bakteerit, arkeonit, alkueliöt ja kaikki muut tunnetut elämänmuodot perusteellisesti. 

## Aiheesta muualla
* Wikispecies (linkki suomenkieliselle etusivulle)
* Wikispecies
Bugzilla

**Bugzilla** on yleiskäyttöinen ohjelmointivirheiden ("bugien") raportointi- ja seurantatyökalu, jonka on kehittänyt ja jota käyttää Mozilla Foundation.
Bugzilla on selainpohjainen avoimen lähdekoodinohjelma.

Bugzilla vaatii toimiakseen toimivan web-palvelimen (esimerkiksi Apachen) sekä tietokantapalvelimen (yleensä MariaDB/MySQL). Kuka tahansa voi raportoida järjestelmään virheitä jotka voidaan raportoinnin jälkeen antaa tehtäväksi tietylle kehittäjälle. Jokaiselle virheelle voidaan tehdä useita tilapäivityksiä, jonka lisäksi virheen tietoihin voidaan liittää käyttäjien huomautuksia sekä esimerkkejä tilanteista, joissa virhe näkyy.

Bugzillaa käytetään myös muuhun kuin varsinaisten virheiden raportointiin; esimerkiksi mozilla.org käyttää sitä myös ominaisuuspyyntöjen keräämiseen.

## Historia
Bugzilla on yksi Mozilla Foundationin ensimmäisiä julkaistuja tuotteita. Bugzillan alkuperäinen keksijä ja kehittäjä on Terry Weissman vuonna 1998. Bugzillasta haluttiin rakentaa avoimen lähdekoodin ohjelma, joka korvaisi yrityksen vanhan, talon sisäisen, bugien raportointi- ja seurantatyökalun. Ohjelma julkaistiin ohjelmointiyhteisöjen testattavaksi samana vuonna huhtikuussa ja muutaman kuukauden testaamisen ja korjaamisen jälkeen lähdekoodi julkaistiin saman vuoden elokuussa.  

Bugzillan ensimmäisen version ohjelmointiin Weissman käytti TCL-ohjelmointikieltä. Weissman kuitenkin halusi vielä samana vuonna portata Bugzillan Perl-ohjelmointikielelle, koska TCL ei ollut yhtä suosittu kieli kuin Perl. Weissman halusi, että mahdollisimman moni ihminen voisi edesautttaa Bugzillan kehittämistä. Uudelle kielelle portattu versio Bugzillasta oli valmis saman vuoden syyskuussa. Tästä muutama päivä myöhemmin uusi versio julkaistiin Bugzilla 2.0 -nimellä. 

Vuoden 2000 huhtikuussa Weissman lopetti Bugzilla-projektin johtamisen ja vastuu siirtyi Tara Hernadez -nimiselle ohjelmistokehittäjälle. Hän halusi antaa enemmän vastuuta Bugzillan kehittämisestä tahoille, jotka olivat jo säännöllisesti kehittäneet Bugzillaa eteenpäin. Vastuun jakaminen edesautti ohjelman kehittämistä. Hernadez ei kuitenkaan pitkään ollut Bugzilla-projektin johdossa, sillä heinäkuussa 2001, hän luopui tehtävästä ja vastuu siirtyi Dave Millerille. Hän on vielä tänäkin päivänä projektin johdossa.

Bugzillan viimeisin julkaistu stabiili versio on versio 5.0.6, joka julkaistiin 9. helmikuuta 2019. Sen jälkeen ei ole julkaistu uusia versioita Bugzillasta. Yksi syy ohjelman kehityksen hiipumiselle on Perl-ohjelmointikielen laskeva suosio ja vaikeus löytää uusia tahoja kehittämään ohjelmaa. Bugzilla on kuitenkin vielä laajalti käytetty työkalu ja projektin johtajan Millerin mukaan Bugzilla on saamassa päivityksiä vielä tulevaisuudessakin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bugzilla-ohjelmistoprojektin Web-sivu
* Mozilla.orgin Bugzilla
* dmoz.org-hakemisto virheiden raportointityökaluja
* https://devclass.com/2022/12/14/bugzilla-not-dead-yet-says-project-lead-but-getting-new-contributors-has-challenges/
Dune

**Dune** ja **Dyyni** tarkoittavat seuraavia asioita:

* dyyni, tuulen kasaama hiekkakumpu
* *[[Dyyni (kirjasarja)|Dyyni]]*, engl. *Dune*, Frank Herbertin kirjoittama kirjasarja
** *[[Dyyni (romaani)|Dyyni]]*, kirjasarjan ensimmäinen osa
** *[[Dune (pelisarja)|Dune]]*, kirjoihin perustuva pelisarja, johon kuuluvia pelejä ovat:
*** *[[Dune (videopeli)|Dune]]*
*** *[[Dune II]]*
*** *[[Dune 2000]]*
** *[[Dyyni (elokuva)|Dyyni]]*, *Dyyniin* perustuva David Lynchin ohjaama tieteiselokuva vuodelta 1984
** *[[Dyyni (vuoden 2021 elokuva)|Dyyni]]*, Denis Villeneuven ohjaama tieteiselokuva vuodelta 2021
** *[[Dune (televisiosarja)|Dune]]*, kirjoihin perustuva television minisarja

* Dune, saksalainen yhtye
** *[[Dune (Dunen albumi)|Dune]]*, Dunen albumi
* Dúné, tanskalainen rockyhtye
* Dune, tietokonemuusikko, joka tunnetaan nykyään paremmin oikealla nimellään Lassi Nikko
* Dune, Klaus Schulzen albumi
Heinähanko

**Heinähanko** on maataloustöissä käytettävä kaksi- tai kolmipiikkinen työväline, jota käytetään irtonaisen tai paalatun heinän käsittelyyn. Sitä kutsutaan yleisesti pelkäksi hangoksi.

Ennen kuin tehdastekoiset kaksipiikkisten varsinaiset heinähangot yleistyivät,  käytettiin heiniä tallissa ja navetassa käsiteltäessä monin paikoin tadikkoa. Tadikko-sanan perinne oli niin vahva, että uutta varsinaista heinähankoakin kutsuttiin tadikoksi ja päinvastoin uutta viisipiikkistä rautatadikkoa hangoksi (kun taas nykyään sitä kutsutaan useimmiten tadikoksi l. talikoksi).

Pohjanmaalla, ja muuallakin, navetassa oli kaksi luomistyökalua, hanko ja taikko (talikko). Hankoa käytettiin heinien ja joskus olkien luomiseen. Viisipiikkistä taikkoa käytettiin lannan, AIV-rehun ja muun raskaamman tavaran käsittelyyn. 

Heinähangon eräs versio on nelipiikkinen elotalikko.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Roy Rogers

**Leonard Franklin Slye** (5. marraskuuta 1911 – 6. heinäkuuta 1998) tuli kuuluisaksi laulajana ja lännenelokuvien näyttelijänä taiteilija&shy;nimellä **Roy Rogers**. 

Hän ja hänen toinen vaimonsa Dale Evans (oikealta nimeltään Frances Smith), palomino&shy;hevosensa *Trigger* ja saksan&shy;paimen&shy;koiransa *Bullet* esiintyivät yli sadassa western-elokuvassa sekä televisio-ohjelmassa *The Roy Rogers Show*, jota esitettiin yhdeksän vuotta radiossa ennen kuin se siirtyi televisioon vuosiksi 1951–1957.

Mukana oli tavallisesti kaksi hänen kumppaniaan: Pat Brady (ajoi jeeppiä nimeltä ”Nellybelle”) ja marmattava jäärä Gabby Hayes. Royn lempinimi oli Karjapaimenten kuningas (”King of the Cowboys”). Dalen lempinimi oli Villin lännen kuningatar (”Queen of the West”). Monille yhdysvaltalaisille Roy Rogers oli amerikkalaisuuden ruumiillistuma.

Trigger-hevosen kuoltua Roy Rogers antoi täyttää tuon uskollisen kumppaninsa ja sijoitti ratsunsa karjatilansa päärakennuksen olohuoneeseen.

## Elämä ja ura
Rogersin synnyinpaikka oli Ohion Cincinnati, missä hänen perheensä asui asuntolaivassa. Myöhemmin he muuttivat Ohiojokea ylös Portsmouthiin.

Rogers muutti Kaliforniaan 18-vuotiaana aloittaakseen laulajan uransa. Neljän vuoden vähäisen suosion jälkeen hän perusti western-musiikkia esittävän ryhmän The Sons of the Pioneers vuonna 1934. Ryhmä menestyi ja sen suosittuja lauluja olivat muun muassa ”Red River Valley”, ”Cool Water” ja ”Tumbling Tumbleweeds”.

Ensimmäisen elokuvaosansa jälkeen (1935) Rogers esiintyi tasaiseen tahtiin villin lännen elokuvissa. Kun Gene Autry sanoi irti elokuvasopimuksensa vuonna 1938, Roy sai pääosan elokuvassa *[[Under Western Stars]]* – ja tähti oli syntynyt. Roysta tuli kassamagneetti. Vuonna 1945 Dale Evans esiintyi yhdessä Royn kanssa. He menivät naimisiin seuraavana vuonna sen jälkeen kun ensimmäinen vaimo Arline oli menehtynyt lapsivuoteeseen. 

Rogers oli monen lapsen ja aikuisenkin idoli elokuvien, televisio-ohjelmien ja sarjakuvien kautta. Useimmat hänen elokuvistaan oli kuvattu väreissä aikana, jolloin lähes kaikki muut B-elokuvat olivat mustavalkoisia. Myynnissä oli Roy Rogers -nukkeja, seikkailuromaaneja ja useita muita markkinatuotteita. Monen suomalaisen pikkupojankin leikkivarusteisiin kuuluivat Royn suosituksi tekemä hapsutakki ja leikkirevolverit. Elokuvia esitettiin usein viikonloppuisin suosituissa päivänäytöksissä sodan jälkeen.

Suomalaisessa 1950-luvun Sarjakuvalehdessä Royn kirjoitusasu oli *Roi* Rogers. Tätä sunnuntaisarjakuvaa piirsi Mike Arens, joka piirsi myöhemmin myös Disneyn sanomalehtisarjakuvia.

The Sons of the Pioneers pysyi suosiossa koko 1950-luvun. Vaikka Rogers ei ollut enää sen jäsen, he esiintyivät usein yhdessä elokuvissa ja televisiossa.

Roy Rogers kuoli 1998 sydänvaivoihin.

*Roy Rogers ja Trigger* -sarjakuvalehti ilmestyi Suomessa 1959–1961.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hakkapeliitta

**Hakkapeliitta** tarkoittaa seuraavia asioita:

*hakkapeliitat, nimitys kolmikymmenvuotisessa sodassa taistelleille suomalaisille sotilaille
*Hakkapeliitta, suojeluskuntien lehti 
*Hakkapeliitta, Nokian Renkaiden valmistama talvirengas
*Hakkapeliitta, Koffin olutmerkki 1970-luvun alussa.
Sontahaaru

**Sontahaaru** oli tadikkoa pienempi, kapeahko puulapion muotoinen maataloustyökalu. Sontahaarun olkapäät veistettiin hyvin loiviksi, joten työntäessä jaloilla ei voinut auttaa. 

Haarojen päissä oli toisinaan rautakärjet.
Ensilumi tulee kuudelta

**Ensilumi tulee kuudelta** on Hectorin lokakuussa 1992 ilmestynyt albumi. Se on järjestyksessään 17. Hectorin albumi.

Ilkka Mattila kirjoitti *Helsingin Sanomissa* Hectorin uutuusalbumin tarjoavan sopivasti jokaiselle jotakin: ”Hän osaa nimikappaleen kauniin alakulon, tyylikkään David Bowie -kiihkon (’Muistot joita ei ole’) ja jo *[[Hectorock]]*-ajoilta tutun hölynpölyrockin (’Shkadamuu-Katapau’).” Hectoria hän kuvaa albumin perusteella hienostuneeksi artistiksi, jolla on kansantaiteilijan sielu.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Hector, ellei toisin mainita.

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Muusikot
* Hector – laulu, tehosteet
* Pave Maijanen – laulut, kitarat, luuttu, huuliharppu,
* Juha Tikka – bassot
* Muddy Manninen – kitarat
* Keimo Hirvonen – rummut
* Esa Kotilainen – kosketinsoittimet, haitari
* Mongo Aaltonen - lyömäsoittimet
* T.T. Oksala – kaikki instrumentit (12)

## Singlet
* ”Ensilumi tulee kuudelta” / ”Shkadamuu-Katapau”
* ”Kenpä tahtois olla mulkku” / ”Ei tänään”

## Lähteet
Nasum

**Nasum** oli ruotsalainen, Örebrosta kotoisin ollut grindcore-yhtye. Se tunnettiin energisestä ja aggressiivisesta musiikista sekä sosiaalisesta ja poliittisesta kantaaottavuudestaan.

Nasum aloitti toimintansa vuonna 1992, mutta hajosi käytännössä vuoden 2005 alussa laulaja/kitaristi/sanoittaja/säveltäjä Mieszko A. Talarczykin kuoltua vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristyksen tsunamissa Thaimaassa.

Nasum julkaisi vielä syksyllä 2005 kokoelman *Grind Finale*, joka sisälsi singlejä, EP:itä ja runsain mitoin ennen julkaisematonta materiaalia. Kokoelman oheen oli liitetty kattavasti yksityiskohtaista tietoa yhtyeen historiasta. Yhtyeen perustajajäsen Anders Jakobson pitää vielä yllä Nasumin usein päivitettäviä kotisivuja.

Vuonna 2012 Nasum teki jäähyväiskiertueen, jonka aikana laulajana toimi Rotten Soundin ja Medeian vokalisti Keijo Niinimaa.

## Jäsenet
**Viimeinen kokoonpano**
* Mieszko Talarczyk – kitara, bassokitara, laulu
* Anders Jakobson – rummut, basso, laulu
* Urban Skytt – kitara
* Jon Lindqvist – basso, taustalaulu

**Entiset jäsenet**
* Rickard Alriksson – rummut, laulu
* Jesper Liveröd – basso, taustalaulu

## Julkaisut
* 
* 
* 
* 

**Kokoelma-albumit**
* 

**Livealbumit**
* 

## Aiheesta muualla
* Nasumin kotisivut
* 

## Lähteet
The Kovenant

**The Kovenant** (alun perin *Covenant*) on norjalainen metallimusiikkiyhtye, jonka tyyli ja kokoonpano on vaihdellut vuosien mittaan. 1990-luvun alkupuolella yhtye soitti melodista black metalia, mutta vuosikymmenen loppua kohti mentäessä yhtyeen musiikki alkoi saada vaikutteita elektronisesta musiikista (industrial metal). Yhtyeen muodostivat kaksi alkuperäisjäsentä Nagash / Lex Icon (Stian Arnesen) (laulu, basso, entinen Dimmu Borgir) ja Psy Coma (kitara, Tunnettu myös nimellä Blackheart).

Yhtyeen alkuperäinen nimi oli Covenant, mutta se jouduttiin muuttamaan aiemmin perustetun samannimisen EBM-yhtyeen takia nykyiseen The Kovenant -muotoon.

## Kokoonpano
*Stian Arnesen (Nagash, Lex Icon, N. Blackheart) – (laulu, basso, rummut & syntikka levyllä *In Times Before the Light* (1996))
*Amund Svensson (Psy Coma, T. Blackheart) – (kitara, basso & syntikka levyllä *In Times Before the Light* (1996))

### Kiertuemuusikot
*Angel Stengel (Angel) – (kitara)
*Küth – (rummut)
*Geir Bratland (Brat) – (koskettimet)

### Entiset jäsenet
*James Stinson (Astennu) – (kitara)
*Steinar Johnsen (Sverd) – (koskettimet)
*Sarah Jezebel Deva – (laulu)
*Jan Axel Blomberg (Hellhammer) – (rummut)

## Diskografia
* 
* 
* 
* 
### EP:t
* 

### Demot ja bootlegit

**From the Storm of Shadows* (Demo, 1994)
**Wâldrock 2000* (Bootleg, 2000)
**Fragments of Reality* (Bootleg, 2006)

## Aiheesta muualla
*Kotisivut
*
Pikkumakit

**Pikkumakit** eli **kääpiömakit** (Cheirogaleidae) elävät Madagaskarin metsäalueilla ja kuuluvat pienimpiin kädellisiin. Pikkumakit syövät pääasiassa hyönteisiä ja pieniä selkärangattomia, mutta täydentävät ruokavaliotaan lehtien silmuilla ja hedelmillä.

## Luokittelu
;Yläheimo **Cheirogaleoidea**
* **Heimo Cheirogaleidae**
** Suku *[[Cheirogaleus]]*: Kääpiömakit
*** *Cheirogaleus medius*
*** *Cheirogaleus adipicaudatus*
*** Rusko-oravamaki eli isokissamaki eli miliusmaki, *Cheirogaleus major*
*** *Cheirogaleus crossleyi*
*** *Cheirogaleus minusculus*
*** *Cheirogaleus ravus*
*** *Cheirogaleus sibreei*
** Suku *[[Microcebus]]*
*** Hiirimaki, *Microcebus murinus*
*** *Microcebus griseorufus*
*** *Microcebus ravelobensis*
*** *Microcebus tavaratra*
*** *Microcebus sambiranensis*
*** *Microcebus simmonsi*
*** Kääpiöhiirimaki, *Microcebus myoxinus*
*** Ruskohiirimaki, *Microcebus rufus*
*** *[[Microcebus berthae]]*
*** *Microcebus lehilahytsara*
** Suku *[[Mirza]]*
*** Rottamaki eli coquerelinkääpiömaki, *Mirza coquereli*
*** *Mirza zaza*
** Suku *[[Allocebus]]*
*** Karvakorvamaki, *Allocebus trichotis*
** Suku *[[Phaner]]*
*** Haarukkamaki eli valuvi, *Phaner furcifer*
*** *Phaner pallescens*
*** *Phaner parienti*
*** *Phaner electromontis*

## Lähteet
Haarukkamaki

**Haarukkamaki** eli **viirunaamamaki** (*Phaner furcifer*) on pikkumakien heimoon kuuluva puoliapinalaji. 

Haarukkamakin pituus (pää ja vartalo) on 22–30 cm, ja painoa on tyypillisesti 300–500 grammaa. Sillä on päälaella mustia juovia, jotka yhtyvät takana selkäjuovaan ja edessä silmänympärysjuoviin.

Haarukkamaki elää Madagaskarin koillisosassa. Se on nähty siellä viimeksi vuonna 2004. Metsien hävitys on vaikuttanut sen uhanalaisuuteen.

## Lähteet
The Machete

**The Machete** on suomalainen englanninkielinen thrash metal -yhtye. Yhtyeen jäsenistä osa soittaa Mokoma-yhtyeessä. The Machete julkaisi debyyttialbuminsa *Regression* Spinefarm Recordsin kautta 24. elokuuta 2005. Albumi ylsi Suomen virallisen albumilistan sijalle 32. __NOTOC__

## Jäsenet
### Nykyiset
* Santtu Hämäläinen – kitara
* Juha Javanainen – kitara
* Teemu Saikkonen – rummut
* Antti Vajanto – basso

### Entiset

* Kuisma Aalto – basso, kitara
* Tuomo Saikkonen – laulu

## Diskografia
### Albumit

* *[[Regression]]* (2005) FIN #32
* *[[Untrue]]* (2007) FIN #25

### Demot

* 

## Aiheesta muualla

*
Palestrina

**Palestrina** voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

* Palestrina, kaupunki Italiassa
* Palestrina-tyyli, myöhäisrenessanssin ajan teosten sävellystyyli
* Giovanni Pierluigi da Palestrina, italialainen säveltäjä
* *[[Palestrina (ooppera)|Palestrina]]*, Hans Pfitznerin samannimisestä säveltäjästä kertova ooppera vuodelta 1917.
Yad Vashem

**Yad Vashem** () on Israelin virallinen muistopaikka holokaustin juutalaisille uhreille. Se perustettiin vuonna 1953, ja se sijaitsee Jerusalemissa. Museoalue sisältää holokaustin historiaa käsittelevän museon, Lasten muistomerkin, Muistosalin, vanhurskaille kansakuntien joukossa omistetun puutarhan, arkiston, kirjaston ja The International School for Holocaust Studies -koulutuskeskuksen.

Museon nimi viittaa Jesajan kirjan 56. luvun 5. jakeeseen:

:*Heillekin minä luon *'muistomerkin**, poikia ja tyttäriä kestävämmän, annan nimen, joka ei koskaan katoa.'' 

Hepreaksi:
:
:(''ve-natati lahem be-beti u-ve-ḥomotay **yad va-šem*' tov mi-banim u-mi-banot šem olam eten lo ašer lo yikaret*.)

Sanat *jad va-šem* () tarkoittavat kirjaimellisesti *”käsi ja nimi”*.

## Kuvia

Tiedosto:Hall of Names, 2019 (01).jpg|Nimisali
Tiedosto:CJCS Visit to Israel, May 2017 PB383 (34429543671).jpg|Nimisali
Tiedosto:ספר השמות ביד ושם 01.jpg|Nimien kirja
Tiedosto:אושוויץ - ספר השמות (1).jpg|Nimien kirja
Tiedosto:ספר השמות ביד ושם 04.jpg|Nimien kirja
Tiedosto:Yad Vashem Holocaust Museum Clothing & Personal Items of Victims (29404244518).jpg|Uhrien vaatteita 


## Lähteet
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Yad Vashemin kotisivut .
* Yad Vashem museo.
Ólafur Ragnar Grímsson

**Ólafur Ragnar Grímsson** (s. 14. toukokuuta 1943 Ísafjörður) on Islannin viides presidentti, joka oli virassa 1996–2016. Hänet valittiin uudelleen vuosina 2000, 2004, 2008 ja 2012. 

## Ura
Ólafur aloitti poliittisen uransa keskustalaisessa Edistyspuolueessa, mutta siirtyi myöhemmin vasemmistolaiseen Kansan liittoon. Kansan liiton puheenjohtajana hän toimi 1987–1995 ja valtiovarainministerinä 1988–1991.

Joulukuussa 2009 Islannin parlamentti Allting hyväksyi 3,8 miljardin euron korvaukset Britannialle ja Alankomaille Icesave-pankin kaatuessa menetetyistä varoista. Presidentti käytti päätökseen veto-oikeuttaan ja määräsi maaliskuussa 2010 järjestettäväksi kansanäänestyksen, jossa korvaukset kaatuivat. Joulukuussa 2010 hyväksyttiin uusi sopimus, jonka mukaan Islanti korvaa varat vuosien 2016&ndash;2046 välillä noin kolmen prosentin korolla. 20. helmikuuta 2011 Ólafur käytti jälleen veto-oikeuttaan. Pääministeri Jóhanna Sigurðardóttir oli pettynyt.

72-vuotias Ólafur ei aikonut asettua enää ehdolle 25. kesäkuuta 2016 pidettävissä presidentinvaaleissa, mutta kun pääministeri Sigmundur Davíð Gunnlaugsson ja kaksi muuta ministeriä jäivät kiinni veroparatiisikytköksistään Panaman tietovuodon vuoksi Ólafur ilmoitti sittenkin asettuvansa ehdolle. Hän perusteli ehdokkuuttaan sanomalla, että "poikkeukselliset tapahtumat vaativat tasapainon tuomista islantilaisille".

Pääministeri pyysi Ólafuria hajottamaan hallituksen ja Alltingin. Ensimmäistä kertaa Islannin historiassa presidentti ei suostunut pyyntöön hajottaa hallitus, vaan ilmoitti haluavansa neuvotella ensin muiden pääpuolueiden johtajien kanssa. Lopulta päätettiin järjestää ennenaikaiset parlamenttivaalit syksyllä 2016, mutta pääministeri jatkoi puolueensa johtajana, vaikka erosikin epävirallisesti pääministerin tehtävistä.

25. huhtikuuta 2016 kävi ilmi, että Ólafurilla oli itselläkin kytköksiä veroparatiiseihin, vaikka hän oli haastattelussa kieltänyt sen. Ólafurin puolison Dorrit Moussaieffin nimi mainittiin Panama-papereissa. Moussaieffin perheyritys Moussaieff Jewelers Limited omisti osan Brittiläisille Neitsytsaarille  rekisteröidystä veroparatiisiyhtiöstä. The Reykjavik Grapevine -sanomalehden mukaan tilinpäätökset paljastavat kytkökset yhtiöiden välillä vuodesta 1999 ainakin vuoteen 2005. Ólafur ei ole toistaiseksi joutunut eroamaan, mutta päätti ettei sittenkään asetu vaaleihin ehdolle. Hän on kiistänyt syyllistyneensä mihinkään väärinkäytöksiin.

## Yksityiselämä
Ólafur on ollut kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen vaimonsa Guðrún Katrín Þorbergsdóttir kuoli leukemiaan vuonna 1998. Toukokuussa 2003 hän meni naimisiin israelilaissyntyisen Dorrit Moussaieffin kanssa. Moussaieff on toinen ulkomaalainen, joka on ollut naimisissa Islannin presidentin kanssa; presidentti Sveinn Björnssonin vaimo oli tanskalainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Huhu (elokuva)

**Huhu** on William Wylerin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1961. Se pohjautuu Lillian Hellmanin näytelmään vuodelta 1934, ja sen pääosissa näyttelevät Audrey Hepburn ja Shirley MacLaine. Huhu käsittelee valehtelua, syrjintää ja näiden vaikutusta ihmissuhteisiin sekä myös ihmisten käytöstä yleisemmin pienessä yhteisössä. Tapahtumien keskipisteessä on Wrightin ja Dobien johtama tyttökoulu, jonka yksi oppilas eräänä päivänä syyttää opettajia sopimattomasta käytöksestä.

Elokuva on mustavalkoinen.

Huhu on uusintaversio William Wylerin vuonna 1936 ohjaamasta elokuvasta *Nämä kolme* (These Three). Siinä Miriam Hopkins esitti Martha Dobieta.

## Pääosat
* Audrey Hepburn – *Karen Wright*
* Shirley MacLaine – *Martha Dobie*
* James Garner – *Joe Cardin*
* Miriam Hopkins – *Rva. Lily Mortar*
* Fay Bainter – *Rva. Amelia Tilford*
* Karen Balkin – *Mary Tilford*
* Veronica Cartwright – *Rosalie Wells*

## Aiheesta muualla
*
Shirley MacLaine

**Shirley MacLaine** (aik. **Shirley MacLean Beaty**, s. 24. huhtikuuta 1934 Richmond, Virginia) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hän on näyttelijä Warren Beattyn vanhempi sisar.

MacLaine laitettiin tanssikouluun kaksivuotiaana ja hän on esiintynyt neljävuotiaasta asti. Lukion jälkeen MacLaine muutti New Yorkiin toteuttaakseen unelmansa Broadway-näyttelijän urasta. Hän oli Carol Haneyn varanäyttelijä näytelmässä *The Pajama Game*, kun Haney mursi nilkkansa ja MacLaine sai kutsun näyttämölle. Muutaman viikon päästä, Haneyn edelleen ollessa sairauslomalla, yleisön joukossa istui ohjaaja-tuottaja Hal B. Wallis, joka MacLainen nähtyään palkkasi tämän Hollywoodiin Paramount Picturesin palvelukseen.

MacLaine näytteli ensimmäiset elokuvaroolinsa vuonna 1955: naispääosat Alfred Hitchcockin mustassa komediassa *[[Mutta... kuka murhasi Harryn?]]* sekä Jerry Lewis -komediassa *[[Vaarattomia vakoilijoita]]*. Hänen erikoinen poikatyttömäinen ulkonäkönsä ja kykynsä näytellä samaan aikaan kokenutta mutta viatonta toivat hänelle usein hyväsydämisten ja myös huikentelevien naisten rooleja. MacLaine on harvoin päässyt näyttämään tanssitaitojaan elokuvissa, mutta hän on esiintynyt monissa televisio-ohjelmissa ja voittanut Emmy-palkintoja.

MacLaine sai Parhaan naispääosan Oscarin elokuvasta *[[Hellyyden ehdoilla]]* vuonna 1984 ja on ollut ehdolla palkinnon saajaksi viidesti. MacLainelle myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 2012. MacLaine sai etunimensä näyttelijä Shirley Templen mukaan.

MacLaine tunnetaan myös New Age -liikkeen kannattajana. Hän on julkaissut useita kirjoja, joissa hän käsittelee pääasiassa uraansa Hollywoodissa ja hengellisiä näkemyksiään.

## Filmografia

## Teatteri

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Pertti Teurajärvi

**Pertti Benjam Teurajärvi** (s. 20. helmikuuta 1951 Kolari) on entinen kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja.

Teurajärvi oli saavuttamassa viestipronssia vuoden 1971 nuorten EM-kisoissa. Hän oli mukana Suomen kultaa voittaneessa viestijoukkueessa Innsbruckissa 1976. Lake Placidin olympialaisissa 1980 Teurajärvi hiihti 29-vuotissyntymäpäivänään 20. helmikuuta toisen osuuden 4&nbsp;×&nbsp;10 km:n viestissä, jossa Suomi voitti olympiapronssia. Pertti Teurajärven paras maailmancupin sijoitus on neljäs Länsi-Saksan osakilpailussa vuonna 1982.
Seuratasolla Teurajärvi on edustanut Sieppijärven Sisua, Ylläksen Hiihtäjiä ja Kolarin NS:n Urheilijoita. Pertti Teurajärvellä on 16 aikuisten SM-mitalia: 1 kulta, 11 hopeaa ja 5 pronssia.

Vuoden 1982 SM-kisoissa Teurajärvi sijoittui 50 kilometrin kilpailussa neljänneksi, mutta hänen suorituksensa hylättiin, koska hänen doping-näytteestään löytyi prolintaani-nimistä piristettä. Teurajärvi määrättiin vuoden mittaiseen kilpailukieltoon, mikä esti hänen osallistumisen vuoden 1982 MM-hiihtoihin.

Pertti Teurajärvi on kotoisin Kolarista Teurajärven kylästä. Hän on hiihtäjä Eero Mäntyrannan sisarenpoika. Teurajärvestä on käytetty lempinimiä ”Teura” ja ”Ylläksen ahma”. Hänen tyttärensä Jaana on myös entinen hiihtäjä, joka otti osaa urallaan kahteen maailmancupin kilpailuun.

Opetusministeriö myönsi Teurajärvelle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2007.

## Saavutuksia
* olympiakultaa Innsbruck 1976 (hiihto, 4 x 10 km viesti)
* MM-hopeaa Lahti 1978 (viesti)
* olympiapronssia Lake Placid 1980 (viesti)
* 14 s: Innsbruck 1976 (15 km)
* 27 s: Innsbruck 1976 (50 km)
* 12 s: Lahti 1978 (15 km)
* 20 s: Lake Placid 1980 (15 km)
* 18 s: Lake Placid 1980 (50 km)
* 16 SM-mitalia (1 kulta, 11 hopeaa, 5 pronssia)

## Lähteet
* 

### Viitteet
Arto Koivisto

**Arto Ilmari Koivisto** (s. 7. joulukuuta 1947 Isojoki) on suomalainen kilpauransa päättänyt kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja. 

Innsbruckin 1976 talviolympialaisissa Koivisto voitti kultaa 4&nbsp;×&nbsp;10 kilometrin viestissä Suomen joukkueen ankkurina. Henkilökohtaisen pronssimitalin hän saavutti 15 kilometrillä ja lisäksi hän sijoittui 30 kilometrillä kahdeksanneksi ja 50 kilometrillä kymmenenneksi.

Falunin MM-kilpailuissa 1974 Koivisto sijoittui 15 kilometrillä 20:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän oli 30 kilometrillä 29:s ja Oslon MM-kilpailuissa 1982 15 kilometrillä 27:s.

Seuratasolla Koivisto on edustanut muun muassa IF Länkeniä ja Isojoen Urheilijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden 50 kilometrillä vuonna 1974 ja 15 kilometrillä vuonna 1982. Hän voitti Holmenkollenilla 15 kilometrin kilpailun vuonna 1976. 

Vuoden 1981 SM-kisoissa Kajaanissa Koivisto sijoittui 15 ja 50 kilometrin kilpailuissa alun perin kolmanneksi, mutta hänen doping-näytteestään löytyi merkkejä efedriinin käytöstä ja suoritukset hylättiin. Koivisto kertoi käryn johtuneen lääkärin määräämästä yskänlääkkeestä. Hänet määrättiin väliaikaiseen kilpailukieltoon, jonka pituudeksi myöhemmin vahvistettiin vain yksi kuukausi. Vuonna 2001 julkaisemassaan kirjassa *Elämäni ladulla* Koivisto myönsi hyödyntäneensä uransa aikana tuolloin vielä sallittua veritankkausta sekä pieniä määriä hormoneja.

## Saavutuksia
* Olympiakultaa Innsbruck 1976 (maastohiihto, 4&nbsp;×&nbsp;10 km viesti)
* Olympiapronssia Innsbruck 1976 (15 km)

## Muuta
Urheilu-uransa loppuvaiheessa Koivisto kouluttautui hierojaksi ja on toiminut hierojana uransa päättymisestä lähtien. Lisäksi Koivisto toimi Kaskisissa Lounasravintola Sininen Hetki Oy:n toimitusjohtajana. Aiemmin hän toimi samassa ravintolassa yksityisenä elinkeinon harjoittajana. Koivisto myi yrityksen toukokuussa 2018.

Opetusministeriö myönsi Koivistolle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2007.

Koivisto on lahjoittanut uransa aikana voittamansa mitalit ja kunniakirjat Isojoen kunnalle vuonna 2002. 800 esinettä sisältävä kokoelma on sijoitettu Lauhanvuoren kansallispuiston yhteydessä sijaitsevaan Lauhansarven luontomatkailukeskukseen ja sinne perustettuun Koivisto-saliin.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
*
Liekki

**Liekki** on tulen näkyvä muoto, palavasta aineesta irtautuvassa kaasussa syntyvä lämpö- ja valoilmiö.

Sana voi viitata myös seuraaviin:
* Liekki, Ihmenelosiin kuuluva sarjakuvahahmo
* Liekki, suomalainen yhtye
* Liekki, Mariska & Pahat Sudet -yhtyeen single
* Liekki, nyk. *nLight Oy*, nanoteknologiayritys
* Tiedemuseo Liekki, Helsingin yliopiston ylläpitämä museo
* Liekki, sukunimenä:
** Rakel Liekki, oik. *Tiina-Rakel Liekki (s. 1979), suomalainen kuvataiteilija, toimittaja ja entinen pornonäyttelijä
* [[Liekki (poliittinen lehti)|Liekki]], lakkautettu kommunistinen lehti
* [[Liekki (Kanada)|Liekki]], vuosina 1935–1974 ilmestynyt kanadansuomalainen kaunokirjallinen viikkolehti
* [[Liekki (kulttuurilehti)|Liekki]], ruotsinsuomalainen kulttuurilehti
* [[Liekki-ryijy]], Akseli Gallen-Kallelan suunnittelema ryijy
* [[Liekki-sonni]], kesällä 1997 karkumatkallaan julkisuuteen päässyt suomalainen sonni
* liekkiaiheisia tai -nimisiä patsaita ja muistomerkkejä:
** *Liekki*, Alvar Aallon suunnittelema veistos Suomussalmella
** *Liekki-patsas*, Oskari Jauhiaisen veistämä patsas Pyhäjoella
** *Vapauden liekki*, Lauri Kallisen suunnittelema Revonlahden taistelun muistomerkki Siikajoella
** *Vapauden liekki*, Seppo Mannisen suunnittelema veistos Salossa
** *Lakeuden liekki'', Väinö Lätin suunnittelema veistos Yiivieskassa.
Epäsäännöllinen verbi

**Epäsäännölliset verbit** ovat verbejä, joiden taivutus poikkeaa yleisistä säännöistä. Indoeurooppalaisissa kielissä nämä ovat hyvin yleisiä, ja niitä on useita tyyppejä. Esimerkiksi englannissa on ablaut-verbejä, kuten *swim : swam : swum*, taipumattomia verbejä kuten *cut*, vokaalinpituusmuutoksia kuten *plead : pled*, erikoisia päätteitä kuten *prove : proven* ja kadonneita tavuja kuten *light : lit*.

Suomessa on muutamia verbejä, joissa konsonantteja, harvemmin vokaaleja, katoaa joko korvautumatta tai korvautuu toisella foneemilla tavallista monimutkaisempien, ääntämistä helpottavien sääntöjen mukaan. Niinpä konsonanttivartalosta tek- saadaan partisiipin perfektin passiivi *teh(ty)*, jossa k on muuttunut h:ksi, koska suomi ei vanhastaan hyväksynyt konsonanttiyhtymää kt (vrt. esim. ruotsin arkitekt ja suomen arkkitehti), konsonanttivartalosta juoks- saadaan ensimmäisen infinitiivin lyhyempi muoto *juos(ta)*, jossa k on kadonnut, koska suomi ei hyväksy konsonanttiyhtymää kst ja vartalosta *syö* saadaan preteriti *söi* ja vartalosta *käy* saadaan preteriti *kävi*, jotta sanoihin ei tule kolmea eri vokaalia peräkkäin. Lisäksi olla-verbin (kopulan) taivutuksessa esiintyy epäsäännöllisyyttä: sen kolmas persoona on yksikössä *on* (eikä säännöllinen **olee*) ja monikossa *ovat* (eikä säännöllinen **olevat*), ja sen potentiaali passiivia lukuun ottamatta muodostetaan epäsäännöllisestä vartalosta -*lie*. Murteissa ja puhekielessä esiintyy assimilaatiota ainakin neljässä verbissä: *mennä : mee(n)*, *panna : paa(n)*, *tulla : tuu(n)*, *nähdä : nää(n)*.

Joissakin keinokielissä, kuten esperantossa, idossa ja volapükissä (joissa ei muutenkaan ole yhtään epäsäännöllistä sanaa) ei ole yhtään epäsäännöllistä verbiä.
Lyhtyjuhla

**Lyhtyjuhla** () on kiinalainen juhlapäivä, jota vietetään kiinalaisen kalenterin mukaisen vuoden ensimmäisen kuukauden 15. päivänä täysikuun aikaan, usein helmikuussa. Se on kiinalaisen uudenvuoden juhlakauden päätöspäivä.

Lyhtyjuhlaa on juhlittu Kiinassa jo vähintään 3&nbsp;000 vuoden ajan, ja se on edelleen suosittu juhla. Lyhtyjuhlaa vietetään myös Koreassa. Lyhtyjuhlan tärkein elementti ovat kaiken näköiset ja kokoiset lyhdyt, joita ripustetaan ja sytytetään kaikkialle sekä päästetään ilmapallojen nostamana ilmaan kutsumaan esiin kevään valoa ja lämpöä. Lisäksi juhlaan kuuluvat muun muassa lohikäärmetanssi ja uuden vuoden symbolisen eläimen tanssi, vanhaa vuotta edustavan eläinnuken polttaminen, ilotulitteiden paukuttelu, keinuilla ja puujaloilla leikkiminen sekä venetanssi. Ihmiset myös heittelevät jokiin hedelmiä ja muita pikkuesineitä lahjana meren jumalattarelle saadakseen hänet toteuttamaan toiveitaan. Juhlapäivänä syödään riisipalleroita (*tangyuan* / *yuanxiao*) ja kerrotaan lyhtyihin liittyvää tarinaa, joka ohjaa esi-isien henget perhettä tapaamaan ja takaisin tuonpuoleiseen sen jälkeen. Pohjois-Amerikan chinatowneissa järjestetään paraatit.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tomaso Albinoni

**Tomaso Giovanni Albinoni** (8. kesäkuuta 1671 Venetsia – 17. tammikuuta 1751 Venetsia) oli italialainen barokkisäveltäjä, jonka tunnetuimpia teoksia ovat instrumentaalisävellykset. Omana aikanaan hän oli tunnetuin oopperateoksistaan. Albinoni sävelsi noin 50 oopperaa, joista on kuitenkin säilynyt vain muutamia katkelmia. Sen sijaan hänen viulusonaattejaan ja -konserttojaan on julkaistu uudelleen. Johann Sebastian Bach käytti Albinonin teemoja eräissä sävellyksissään.

## Remo Giazotton Adagio g-mollissa
Usein hautajaisissa tai muistotilaisuuksissa soitettava adagio g-mollissa viululle, jousille ja uruille julkaistiin 1958. Usein väitetään virheellisesti, että se on Tomaso Albinonin sävellys, mutta tosi asiassa se on italialaisen Remo Giazotton sävellys, jonka Giazotto väitti pohjautuvan toisen maailmansodan Dresdenin pommituksien jälkeen kirjaston raunioista löytyneeseen Albinonin basso-osaan. Giazotto ei julkaissut katkelmaa, eikä siitä ole virallista merkintää Saksin maakuntakirjastossa (Sächsische Landesbibliothek), jossa on luettelo Albinonin julkaisemattomista teoksista. Giazotto julkaisi ja hankki tekijänoikeudet itselleen vuonna 1958, nimekkeellä *Remo Giazotto, Adagio in sol minore per archi e organo, su due spunti tematici e su un basso numerato di Tomaso Albinoni* (Milan: Ricordi, 1958).

Kappaletta on myös sovitettu eri soittimille. Se soi muun muassa Peter Weirin elokuvassa *[[Gallipoli (elokuva)|Gallipoli]]*.

## Lähteet
*Facta 2001 s. 297
### Viitteet

## Aiheesta muualla

*