Kieltoverbi

**Kieltoverbi** on kielteisen lausuman muodostamiseen käytetty verbi tai apuverbi, siis kieltosana, joka taipuu verbin tapaan.

## Kieltoverbi maailman kielissä
Kieltoverbi esiintyy useimmissa uralilaisissa kielissä, mutta sitä tavataan muissakin kielikunnissa kaikissa maanosissa. Grambank-tietokannassa on tämän piirteen osalta tietoja 2038 kielestä, joista 243:ssa standardinegaatiota eli toteavan päälauseen finiittiverbin kieltoa (esim. suomen *minä luen – minä *'en** lue'') voidaan merkitä taipuvalla kieltosanalla. 

Kieltoverbien käytössä on eroja mm. taivutuksen laajuudessa tai sen suhteen, käytetäänkö niitä muussa kuin standardinegaatiossa, esimerkiksi prohibitiivien (kieltävien käskymuotojen, esim. suomen ''älä'') tai verbien [[Nominaalimuoto|nominaalimuotojen]] kielteisten vastineiden muodostamiseen. Samoin eroja on siinä, miten pääverbi käyttäytyy kieltoverbin yhteydessä.

== Kieltoverbi uralilaisissa kielissä ==
Jo [[Kantaurali|uralilaisessa kantakielessä]] oletetaan kielteisiä lauseita muodostetun kieltoverbillä ''*e-,'' joka taipui persoonassa ja luultavasti kaikissa muissakin verbin taivutuskategorioissa, kuten pohjoisissa samojedikielissä edelleenkin. Kieltoverbin yhteydessä pääverbi oli ''*-k''-päätteisessä konnegaatiomuodossa, joka oli identtinen imperatiivin yksikön toisen persoonan kanssa, ja tämä näkyy edelleen esimerkiksi itämerensuomalaisissa ja pohjoisissa [[Samojedikielet|samojedikielissä]]. Uralilaisen kielikunnan länsilaidalla kieltoverbin taivutus on köyhtynyt, kun [[Aikamuoto|aikamuodon]] ja [[Tapaluokka|tapaluokan]] merkintä pyrkii siirtymään kieltoverbiltä pääverbille. Ns. [[Ugrilaiset kielet|ugrilaisissa kielissä]] ([[Unkarin kieli|unkari]], [[Hantin kieli|hanti]], [[Mansin kieli|mansi]]) sekä [[Selkupin kieli|selkupissa]] kieltoverbi on kokonaan korvautunut taipumattomalla kieltosanalla, jonka yhteydessä pääverbi taipuu normaalisti.

===Itämerensuomalaiset kielet===
[[Itämerensuomalaiset kielet|Itämerensuomalaisissa kielissä]] kieltoverbi taipuu [[Persoona (kielioppi)|persoonissa]], ja lisäksi sillä on erillinen [[Imperatiivi|imperatiivimuoto]] (vartalosta ''äl- ~ el- ~ är- ~ al-''). Tapaluokassa (imperatiivia lukuun ottamatta) ja aikamuodoissa kieltoverbi ei yleensä taivu, vaan tapaluokka merkitään pääverbin konnegaatiomuotoon (esim. [[Suomen kieli|suomen]] ''en otta-**isi***) ja menneen ajan konnegaatiomuotona käytetään NUT-[[Partisiippi|partisiippia]] ''(en otta-nut''). Kieliryhmän etelälaidalla, [[Eteläviron kieli|etelävirossa]] ja [[Liivin kieli|liivissä]] on kuitenkin säilynyt kieltoverbin menneen ajan taivutus tai ainakin jälkiä siitä, esim. liivin ''ma '''ä’b''' rõkānd'' ’minä '''en''' puhu’, ''sa '''ä’d''' rõkānd'' ’sinä '''et''' puhu’ – ''ma '''i’z''' rõkānd'' ’minä en puhunut’ (suomeksi tätä vastaisi ”'''esin''' puhu”), ''sa '''i’zt''' rõkānd'' ’sinä et puhunut’ (”'''esit''' puhu”). Kieltoverbin menneen ajan suffiksin ''*-ś'' on ajateltu palautuvan jo kantauraliin, missä sillä on voinut olla jokin erikoistehtävä, joidenkin arvelujen mukaan kenties juuri kieltoverbien taivutuksessa.

==== Suomi ====
[[Suomen kieli|Suomen]] kielessä kieltoverbi taipuu persoonissa, ja sillä on indikatiivin lisäksi imperatiivimuodot, jotka muodostetaan vartalosta ''äl-'' (murteissa myös ''el-'').  Jäänteinä muista taivutusmuodoista ovat joissakin yhdyssanoissa esiintyvät partisiippimuoto ''epä-'' sekä E-infinitiivin instruktiivimuoto ''eten'' (murt. ''etenkehtainen).''

Suomen kieltoverbin taivutus:


==== Viro ====
[[Viron kieli|Viron]] kielessä kieltoverbin persoonataivutus on kadonnut, niin että jälkiä siitä näkyy vain vanhimmissa kielenmuistomerkeissä sekä joissakin murteissa. Kaikkiin persooniin on yleistynyt alkuperäinen yksikön kolmannen persoonan ''ei''. Pääverbi pysyy kuitenkin konnegaatiomuodossa (''ma ei võta'' ’en ota’, ''sa ei võta'' ’et ota’ jne.). Persoonataivutus on vielä tallella imperatiivimuodoissa, jotka muodostetaan viron yleiskielessä vartalosta ''är-''.


=== Saamelaiskielet ===
Samaan tapaan kuin itämerensuomessa, myös [[Saamelaiskielet|saamelaiskielissä]] kieltoverbi taipuu persoonissa ja sillä on erilliset imperatiivi- eli prohibitiivimuodot. Läntisimmissä saamelaiskielissä [[Luulajansaame|luulajansaameen]] asti kieltoverbillä on myös menneen ajan taivutus (samaan tapaan kuin eteläisimmässä itämerensuomessa), esim. luulajansaamen ***iv** oaste'' ’**en** osta’ – ***ittjiv*' oaste* ’en ostanut’ (”*'esin** osta”). [[Pohjoissaame|Pohjoissaamessa]] ja sitä itäisemmissä saamelaiskielissä kiellon mennyt aika muodostetaan samaan tapaan kuin suomessa käyttämällä menneen ajan partisiippia, esim. pohjoissaamen ''in boađe'' ’en tule’ – ''in boahtán'' ’en tullut’.

[[Inarinsaame|Inarinsaamen]] kieltoverbin taivutus:
[[Pohjoissaame|Pohjoissaamen]] kieltoverbin taivutus:


=== Mordvalaiskielet ===
[[Mordvalaiset kielet|Mordvalaiskielissä]] ([[Ersän kieli|ersä]] ja [[Mokšan kieli|mokša]]) kieltoverbi taivutuksineen on säilynyt vain menneen ajan muodoissa ([[preteriti]]), esim. ersän ***eźiń*' mora* ’en laulanut’ (”esin laula”), ***eźit**' mora* ’et laulanut’ (”esit laula”) jne. Muissa aikamuodoissa ja tapaluokissa käytetään taipumatonta kieltosanaa ja pääverbi taipuu normaalisti, esim. ersän *a moran* ’en laula’ (”ei laulan”).

=== Mari ja permiläiset kielet ===
[[Marilaiset kielet|Marin]] kielissä kieltoverbi taipuu persoonassa sekä aikamuodoissa siten, että sillä on preesensissä ja menneessä ajassa erilaiset vokaalivariantit, esim. [[Niittymarin kieli|niittymarin]] ***o-m** tol* ’*'en** tule’, ***šə-m*' tol* ’en tullut’ (”esin tule”; *š* edustaa menneen ajan **ś-*tunnusta, alussa ollut ə-vokaali on kadonnut).

Samoin [[Permiläiset kielet|permiläisissä kielissä]] ([[Komin kieli|komi]] ja [[Udmurtin kieli|udmurtti]]) kieltoverbi taipuu preesensissä ja menneessä ajassa siten, että aikamuotoa merkitsee vokaalin vaihtuminen, esim. komin *o-g mun* ’en mene’, *e-g mun* ’en mennyt’.

=== Samojedikielet ===
Eteläisemmissä [[Samojedikielet|samojedikielissä]] kieltoverbi on ainakin osaksi syrjäytynyt käytöstä. [[Selkupin kieli|Selkupissa]] kieltoa ilmaistaan taipumattomalla kieltosanalla, 1900-luvun lopulla sammuneessa [[Kamassin kieli|kamassin]] kielessä taipuvaa kieltoverbiä käytettiin vain [[Futuuri|futuurissa]], muissa aikamuodoissa sen oli syrjäyttänyt taipumaton kieltosana *ej.*

Samojedikielten pohjoisryhmässä kieltoverbi taipuu useissa verbin taivutuskategorioissa. [[Nganasanin kieli|Nganasanissa]] kieltoverbiin voidaan merkitä esimerkiksi iteratiivinen aspekti (*ńi**gǝt**ɨ  munǝɁ* ’(hän) ei tavallisesti sano’, ”eiskentelee sano”) tai interrogatiivimodus (*māðǝ tǝti ńamtǝ **ɲiŋɨŋ** helɨsɨɁ* ’miksi tätä ystävääsi *'et''' auta?’). Nenetsissä kieltoverbi taipuu lähes kaikissa verbin taivutuskategorioissa, vain futuuri-aikamuoto merkitään pääverbiin. Etenkin pohjoissamojedikielissä on peruskieltoverbin lisäksi useita verbejä, joihin sisältyy kielteinen merkitys, esim. ’ei tietää’ tai ’ei voida’.

## Lähteet