open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aarre Savolainen

**Aarre Savolainen** (27. tammikuuta 1920 Viipuri – 15. toukokuuta 2009 Joensuu) oli suomalainen kirjailija, runoilija ja veturinkuljettaja.

Savolainen kävi koulunsa Viipurissa. Viipurin suomalaisessa lyseossa suoritetun keskikoulun jälkeen hän opiskeli Valtion rautateiden kolmivuotisessa oppilaskoulussa ja sodan jälkeen Rautatieopistossa. Talvisodan syttyessä Savolainen toimi Elisenvaarassa veturinlämmittäjänä. Sodan aikana hän palveli Jalkaväkirykmentti 8:n 1. konekiväärikomppaniassa ampujana ja ryhmänjohtajana. Lapin sodassa Savolainen määrättiin jääkärikomppaniaan. Sodan päätyttyä hän työskenteli Pasilassa Ukko-Pekka-vetureiden lämmittäjänä ja siirtyi sieltä Joensuuhun, missä ajoi vetureita 27 vuotta. Hän avioitui Tyyne Savolaisen kanssa vuonna 1946 ja avioliitosta syntyi kaksi tytärtä.

Kirjoitusharrastuksen Savolainen aloitti jo koululaisena Viipurissa lyseon ainekirjoituksen opettajan rohkaisemana. Kirjallinen ura alkoi novelleilla ja kertomuksilla, mutta rautatieläisten kirjoituskilpailun runosarjan voitto vuonna 1965 sai hänet keskittymään runoihin. Samassa kilpailussa hän sai novellisarjassa kolmannen palkinnon.

Ensimmäinen runokokoelma *Veturit, oi veturit*, joka ilmestyi vuonna 1972, käsittelee vetureita, junia, ratapihoja ja rautatieasemien elämää yöllä. Vertauskuvallisen veturin avulla runoilija välittää työhön, rakkauteen ja ajan tapahtumiin liittyviä tuntoja. 1980-luvulla ilmestyneen kokoelman *Runoja Syväriltä : I KKK/JR 8* ja vuonna 1991 ilmestyneen kokoelman *Tultasäkenöivät vuodet* runot kertovat sotakokemuksista, vuosista rintamalla ja elämästä sotaveteraanina. Päiväkirjamuistiinpanojen pohjalta kirjoitettu vuonna 1991 julkaistu *Risteysasemalla* on romaani tai pitkä kertomus, joka dokumentoi sodan tapahtumia mm. Elisenvaarassa. Teoksen toisena aiheena ovat jälleen höyryveturit, jotka eivät ole vain työkaluja vaan myös ystäviä. Savolaisen tekstejä on julkaistu myös lehdissä ja kokoomateoksessa *Ryhmä 78*.

Aarre Savolainen kuului Pohjois-Karjalan kirjailijayhdistys Ukriin ja toimi sen puheenjohtajana 1970-luvun alussa. Hänen runojaan on julkaistu useissa Ukrin antologioissa. Säveltäjä Tauno Marttinen ja muusikko Rauno Saari ovat säveltäneet hänen runojaan.

## Teokset
* Veturit, oi veturit. Itäkirja 1972 
* Runoja Syväriltä : I KKK/JR 8. Omakustanne 198? 
* Tultasäkenöivät vuodet. Omakustanne 1991 
* Risteysasemalla. Omakustanne 1999

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Partanen, Hilkka: Tuokiokuvia rintamamiehen sotavuosilta. Karjalainen, 22.11.1991, s. 16 
* Veturien harppaus runoon. Veturimies 1973: 1
Lumimies (kirja)

**Lumimies** on Ari Wahlstenin kirjoittama dekkari, joka ilmestyi vuonna 2016. Se on Wahlstenin järjestyksessään toinen rikosromaani.

Tarinassa yksityisetsivä Kit Karisma palaa ratkomaan Helsingin alamaailman rikoksia omintakeiseen tyyliinsä, joka venyttää lain rajoja ja herättää närkästystä virkavallassa. Hän lähtee selvittämään huumekuvioihin sotkeutuneen pojan katoamista tämän äidin toimeksiannosta ja joutuu mukaan peliin, jossa hengenlähtö on lähellä tavan takaa.

Lumimies sai ylistävän vastaanoton. Suomen dekkariseuran lehti Ruumiin kulttuuri vertasi Wahlstenia itseensä Raymond Chandleriin, ja HelMetin sivuilla kirjalle povattiin jopa Lasiavain-palkintoa.

“*Kahden dekkarin perusteella sen uskaltaa jo sanoa: Ari Wahlsten on todellinen onnenpotku suomalaiselle rikoskirjallisuudelle. Hän on sisäistänyt amerikkalaisen kovaksikeitetyn dekkarin perinteen, tuonut tyylilajin tähän päivään, ujuttanut sekaan brittihenkistä juonta ja sijoittanut tapahtumat Helsinkiin. Hatunnoston arvoinen teko.* “ – Ruumiin kulttuuri 3/2016

## Aiheesta muualla
* Kosmos 
* Kirjavinkit
Pullila

**Pullila** oli Karjalan kannaksella Antrean pitäjässä sijainnut kylä. Se sijaitsi Viipurista Antrean kirkonkylään johtavan maantien (nyk. tie 41K-185) varrella Pullilanjärven pohjoispuolella. Nykyään paikalla on vain pari asuttua taloa, eikä vanhoja rakennuksia myöskään ole enää jäljellä.

Vuoden 1918 sisällissodan aikana Pullilla oli punaisten hallussa, ja kylä oli yksi Antrean rintaman taistelupaikoista.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Marie Bernátková

**Marie Bernátková** (22. lokakuuta 1857 – 4. toukokuuta 1969) oli tšekkiläinen nainen. Hän syntyi Prahassa Itävalta-Unkarin alueella ja kuoli Zasovassa Tšekissä 111 vuoden ja 194 päivän iässä. Bernátková on vanhin Tšekin alueella elänyt ja kolmanneksi vanhimmaksi elänyt tšekkiläinen nainen koskaan. Häntä vanhemmaksi ovat eläneet tri Edith Kaufmann, joka kuoli Englannissa 111 vuoden ja 299 päivän iässä ja Maria Mika, joka kuoli Itävallassa 112 vuoden ja 178 päivän iässä.
Raatihuoneentori (Tallinna)

**Raatihuoneentori** () on tori Tallinnan vanhassakaupungissa. Kesäisin alueella pidetään ulkoilmakonsertteja, markkinoita ja juhlitaan vanhan kaupungin päivää sekä keskiajan päivää. Talvella alueella pidetään joulumarkkinat. Kuuluisimmat rakennukset torin laidalla ovat Raatihuone ja Raadinapteekki.

## Historiaa

Ensimmäinen maininta Raatihuoneentorista on vuodelta 1313, jolloin paikkaa kutsuttiin nimellä Forum. Vuonna 1371 se tunnettiin nimellä Market ja 1442 nimellä Vana Turg. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1923. Legendan mukaan Raatihuoneentorilla sijaitsi maailman ensimmäinen joulukuusi vuonna 1441. Torilla on suoritettu myös ainakin yksi mestaus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Andrest

**Andrest** on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées’n departementissa Oksitanian alueella. Vuonna 2019 sen väkiluku oli 1&nbsp;379. Kunnan pinta-ala on 6,2 neliökilometriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tapan lentoasema

**Tapan lentoasema** (viroksi *Tapa lennuväli*, ICAO: **EETA**) on lentoasema Tapassa Virossa. Se sijaitsee Tapan kaupungin eteläosassa. 

Ensimmäinen lento tehtiin vuonna 1934. Toisen maailmansodan aikana vuonna 1939 Neuvostoliitto rakensi alueelle sotilaskentän ja vuonna 1941 Saksa otti sen hallintaansa. Vuonna 1952 Neuvostoliitto alkoi rakentaa alueelle kenttää, joka soveltui operoimiseen MiG-17-koneilla. Vuonna 1993 Viron puolustusministeriö otti kentän hallintaansa ja samana vuonna sinne laskeutui ensimmäinen siviililento.

## Lähteet
Pasi Uotila

**Pasi Uotila** (s. 12. toukokuuta 1977) on suomalainen keilaaja. Vuodesta 1986 lähtien keilailua harrastanut Uotila edustaa Ailec Team Helsinkiä ja on aiemmin keilannut myös Tornados Helsingin riveissä.

Urallaan Uotila on saavuttanut keilailun MM-kisoista viisi mitalia sekä joukkuekilpailusta (kulta, hopea ja pronssi) että parikilpailussa (hopea ja pronssi). Lisäksi hän on voittanut muun muassa Ballmaster Openin kolme kertaa vuosina 2000, 2004 ja 2009. Uotila keilasi ensimmäisenä suomalaisena sata kertaa täydellisen 300 pisteen kierroksen. Marraskuun 2023 puoliväliin mennessä hän on tehnyt 300 pisteen tuloksen 146 kertaa.

Keilaajana hänet on palkittu hopeisella pelaajaneulalla vuonna 2006, kultaisella pelaajaneulalla vuonna 2010 sekä kultaisella pelaajaneulalla lehvin vuonna 2013.

Siviilityönään Uotila pyörittää keilailutarvikkeita myyvää liikettä. Hän on naimisissa.

## Saavutukset

*MM-joukkuekulta 2013
*MM-joukkuhopea 2010
*MM-joukkuepronssi 2008
*MM-parihopea 2013
*MM-paripronssi 2008
*World Ranking Masters hopea 2006
*Joukkueiden Eurooppa cupin kulta 2004
*Joukkueiden Eurooppa cupin pronssi 2002
*Nuorten MM-joukkuehopea 2000
*Nuorten MM-all events pronssi 2000
*Nuorten MM-paripronssi 2000
*SM-hopea 2006, 2010, 2011, 2014
*SM-joukkuepronssi 2010, 2012
*SM-parikulta 2016
*SM-paripronssi 2004
*SM-pronssi 2002
*SM-liigahopea 2010
*SM-liigapronssi 2011, 2013, 2016
*Ballmaster Openin voitto 2000, 2004, 2009

## Lähteet
André Orléan

**André Orléan** (s. 25. toukokuuta 1950) on ranskalainen taloustieteilijä, joka työskentelee Pariisissa instituutiossa l'École des hautes études en sciences sociales. Hänet tunnetaan ranskalaisen regulaation koulukunnan edustajana.

## Ura
Valmistuttuaan tohtoriksi ranskalaisessa teknisessä korkeakoulussa (École polytechnique) vuonna 1971, Orléan alkoi työskennellä INSEE-instituutissa (Institut national de la statistique et des études économiques) vuonna 1974, ja siirtyi vuonna 1987 vuonna CNRS:n (Centre national de la recherche scientifique) tutkijaksi. André Orléan on myös jäsenenä Commission des opérations de bourse nimisessä tieteellisessä neuvostossa. Vuodesta 2006 alkaen hän on työskennellyt johtotehtävissä (directeur d'études) École des hautes études en sciences sociales(EHESS) -korkeakoulussa.

Orléan on ollut ranskalaisten poliittisen taloustieteen yhdistyksen (l'association française d'économie politique (AFEP)) johtaja joulukuusta 2009 alkaen. Hän on myös jäsen järjestössä les économistes atterrés (suom. pysäytetyt taloustieteilijät).

Vuonna 2011 Orléanille myönnettiin filosofi Paul Ricœurin nimeä kantava Prix Paul Ricœur -tunnustuspalkinto.

## Ajattelu
Orléan edustaa niin sanottua regulaation koulukuntaa (ransk. l'école de la régulation) ja suhtautuu kriittisesti yliopistomaailmassa hallitsevaan ortodoksiseen tai uusklassiseen taloustieteen koulukuntaan tai suuntaukseen. Teoksessaan L'Empire de la valeur (suom. Arvon valtakunta) Orléan analysoi taloudellisen arvon käsitettä pyrkien osoittamaan, miten niin uusklassinen, marxilainen kuin itävaltalainen taloustiede sitoutuvat premissiensä osalta tieteellisesti kestämättömään ja virheelliseen arvon käsitteeseen, ja mitä kautta taloustiede olisi sen perusteita koskevan reformin tarpeessa. Orléan soveltaa taloustieteellisessä ajattelussaan René Girardin teoriaa mimeettisestä halusta, jonka hän katsoo olevan välttämätön niin taloudellisen arvon olemuksen kuin finanssimaailman dynamiikan ymmärtämiseksi. Esimerkiksi taloudelliset kuplat syntyvät Olréanin mukaan mimeettisen laumakäyttäytymisen kautta samaan tapaan kuin John Maynard Keynes esitti; kollektiivinen mielipide heijastaisi paremminkin toisten sijoittajien mielipidettä kuin todellista tietoa markkinoista.  

Orléan on julkaissut ajatuksiaan tieteellisissä julkaisuissa sekä kirjoina. Hänen teoksensa *L'Empire de la valeur* on käännetty englanniksi.  

## Teokset
* *La Violence de la monnaie* (1982), Michen Agliettan kanssa, éd. PUF, 1984.
* *Souveraineté, légitimité de la monnaie*, Michel Aglietta, André Orléan, 1995.
* *La Monnaie souveraine*,  Michel Agliettan kanssa, éd. Odile Jacob, 1998.
* *Le Pouvoir de la finance*, éd. Odile Jacob, 1999.
* *La Monnaie entre violence et confiance*, Michen Agliettan kanssa, éd. Odile Jacob, 2002.
* *De l'euphorie à la panique : Penser la crise financière*, éd. de la Rue d'Ulm, 2009.
* *L'Empire de la valeur*, éd. du Seuil, 2011. Prix Paul Ricœur. 
**Empire of value*, alkuteos *L'Empire de la Valeu*r, MIT Press, 2014. 

## Lähteet
Iso Koivusaari

**Iso Koivusaari** () on yksityinen, kaislarantainen kesähuvilasaari Itä-Helsingissä, Marjaniemen edustalla. Se on suurin Marjaniemen saarista. Sen pinta-ala on noin 6 hehtaaria. Saarella on kaksi huvilaa 1920-luvulta ja viisi uudempaa asuinrakennusta, uusin 2000-luvulta. Saari sai asemakaavan 2000-luvun alussa. Saaren eteläpuolella on jo ainakin 1940-luvulta lähtien ollut laivan hylky miltei vesirajassa.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Strang, Jan. Saaristounelmia Helsingissä – Vartiosaaren ja Helsingin itäsaariston pienten saarten historia. – Helsinki, 2016. –
Itäinen Iiluoto

**Itäinen Iiluoto** () on yksityinen kesähuvilasaari Vuosaaren Kallahdenniemen eteläpuolella Helsingissä. Sen pinta-ala on 0,8 hehtaaria, pituus noin 120 metriä ja leveys noin 70 metriä. Saarella on kaksi palstaa, joista toisella on huvila 1910-luvulta ja toisella 1930-luvulta.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Kalliosaari

**Kalliosaari** () on saari Helsingin Vuosaaressa, Kallahdenniemen ja Skatanniemen välissä. Sen pinta-ala on 4,2 hehtaaria. Maasto on kallioista ja saaren korkein kohta 19 metriä merenpinnasta. Saari on vuodesta 1994 ollut Uudenmaan kuntien omistaman Uudenmaan virkistysalueyhdistyksen yleiseen käyttöön luovuttama retkeilysaari. Saarella ei ole asuinrakennuksia, mutta siellä on kaksi grillikatosta ja ulkokäymälä sekä rannoilla veneiden kiinnitysrenkaita.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Strang, Jan. Saaristounelmia Helsingissä – Vartiosaaren ja Helsingin itäsaariston pienten saarten historia. – Helsinki, 2016. –
Killingholma

**Killingholma** () on Helsingin kaupungin omistama saari Laajasalon pohjoisrannalla, vastapäätä Herttoniemenrannan uimarantaa. Sen pinta-ala noin kolme hehtaaria ja pituus 250 metriä. Saari on osa Tullisaaren kartanopuistoksi kutsuttua puistoaluetta. Varsinaiseen kartanopuistoon saaren yhdistää jalankulun ja pyöräilyn silta. Vuosina 1879–1965 saari oli yksityinen kesähuvilasaari. Siellä oli kaksi huvilaa ja yksi pienempi asuinrakennus. Huviloista uudemman, eteläpuolen huvilan, rakennutti vuonna 1906  Aino Ackté äidilleen Emmy Achtélle. Talon suunnitteli arkkitehtitoimisto Valter Jung & Emil Fabricius. 1960-luvulla Helsingin kaupunki puratti saaren kaikki rakennukset.

## Lähteet

 
## Kirjallisuutta
*
Lokakuun manifesti

**Lokakuun manifesti** oli Venäjän keisari Nikolai II:n vuoden 1905 vallankumouksen aikana 30. lokakuuta (J: 17. lokakuuta) 1905 antama julistus, joka merkitsi itsevaltiudesta luopumista ja perustuslailliseen monarkiaan siirtymistä. Lokakuun manifestissa luvattuja kansalaisoikeuksia ja parlamentaarista hallintoa ei toteutettu täydessä laajuudessaan, joten manifestin on toisaalta sanottu jättäneen itsevaltiuden ytimen koskemattomaksi.

## Manifestin synty
Vallankumous Venäjällä oli lokakuussa 1905 radikalisoitunut yleislakoksi, joka alkoi valtakunnallisella rautatietyöläisten lakolla ja Pietarissa tehtaiden sulkeutumisena 26. (13.) lokakuuta ja joka levisi nopeasti. Koko pääkaupunki seisahtui ja jopa ministeriöiden henkilökunta meni lakkoon. Yritykset lopettaa lakko armeijan avulla johtivat väkivaltaisiin yhteenottoihin Pietarissa.

Tässä tilanteessa Nikolai II joutui valitsemaan joko sotilasdiktatuuriin turvautumisen tai vallankumouksellisten lepyttelemisen antamalla Venäjälle vaadittu perustuslaki. Ministeri Sergei Witten neuvosta hän päätti valita jälkimmäisen vaihtoehdon, tosin lähinnä taktisista syistä. Aleksandr Obolenski ja Nikolai Vuitš valmistelivat Witten valvonnassa ”Manifestin valtakunnan järjestyksen parantamisesta”, jonka Nikolai II allekirjoitti 30. lokakuuta.

Manifestissa keisari lupasi turvata kaikille alamaisilleen kansalaisoikeudet, kuten henkilökohtaisen loukkaamattomuuden, sananvapauden, painovapauden ja yhdistymisvapauden. Lisäksi hän lupasi, että suunnitteilla ollut parlamentti eli duuma tultaisiin valitsemaan laajalla äänioikeudella ja kaikki lait vaatisivat vastaisuudessa duuman hyväksynnän.

## Seuraukset

Lokakuun manifesti vakuutti huomattavan osan Venäjän maltillisesta oppositiosta, joka oli valmis luopumaan vallankumouksellisista toimista. Tämä mahdollisti keisarille vallankumouksen tukahduttamisen. Pietarin työläiset eivät luottaneet keisarilliseen julistukseen, vaan vaativat kansalaisoikeuksien välitöntä toteuttamista. Kun poliittisille vangeille oli myönnetty osittainen yleinen armahdus, Pietarin neuvosto määräsi lopettamaan yleislakon 3. marraskuuta (21. lokakuuta).

Vasta saatuaan tilanteen hallintaansa tsaarin hallinto alkoi toteuttaa manifestiin sisältyneitä lupauksia. Puolueiden, ammattiliittojen ja oppositiolehtien toiminta laillistettiin. Eräs uusista perustuslailliseen monarkiaan sitoutuneista porvarillisista puoleista otti nimekseen lokakuun manifestiin viittaavan ”Lokakuun 17. päivän liitto”. Tsaarin hallinnon valmistelema perustuslaki saatettiin voimaan 6. toukokuuta (23. huhtikuuta) 1906. Siihen sisältyneet kansalaisoikeudet olivat kuitenkin suppeammat kuin mitä lokakuun manifestissa oli luvattu. Uusi parlamentti ei saanut ehdotonta lainsäädäntövaltaa, sillä sen budjettivalta jäi rajalliseksi eikä hallituksen tarvinnut nauttia sen luottamusta. Lisäksi parlamentin kahdesta kamarista vain alempi eli valtakunnanduuma valittiin yleisillä vaaleilla.

## Katso myös
*Marraskuun manifesti

## Lähteet
Koirasaari

**Koirasaari** () oli Helsingin Laajasalon lounaiskulmassa sijainnut kesähuvilasaari, joka on nykyisin liitetty osaksi Laajasalon saarta. Sen pinta-ala oli 2,7 hehtaaria. Saaren itäpuolella sijaitsivat kaksi pientä Koiraluotoa (*Hundgrunden*).

Saaressa oli 1850-luvulta lähtien kalastajatorppa, joka 1880-luvulla uusittiin edustavaksi kesähuvilaksi monine huvimajoineen. Kesällä 1892 saaren edustalla törmäsivät toisiinsa höyrylaivat Ajax ja S/S Runeberg sillä seurauksella, että noin 40 henkeä hukkui. Vuonna 1928 saaren osti öljy-yhtiö Esso (entinen Nobel-Standard), joka 1950-luvun alussa rakensi saarelle Laajasalon öljysataman ja täytti saaren suurilla öljysäiliöillä. Samalla saari yhdistettiin penkereellä osaksi Laajasalon saarta.

2010-luvulla öljysäiliöt purettiin ja Koirasaarta alettiin valmistella asuinrakentamiseen osana Kruunuvuorenrantaa. Vuonna 2017 alueella säilytettävän vanhan laiturirakenteen päälle valmistui öljy-yhtiö St1:n edustussauna, jonka on suunnitellut ARRAK Arkkitehdit.
 
## Lähteet
Brooke Candy

**Brooke Candy** on  yhdysvaltalainen laulaja. Hänen kuuluisimpia kappaleitansa ovat mm. "Happy Days" sekä "Paper or Plastic". Pitkäaikaisen työn tuloksena albumi Daddy Issues ilmestyi vuonna 2017. Hän työsti albumiansa Sian kanssa.  Samaan aikaan hän valmisti myös EP:n, joka julkaistiin vuonna 2015.
Hän on maininnut esikuvikseen Gwen Stefanin, Lady Gagan ja Beyoncén.

## Julkaisut
### Studioalbumit
*The Daddy Issues (2017)

### EP:t
* Opulence (2014)

### Singlet
*Opulence (2014)
*Happy Days (2015)
*Nasty (2016)
*Paper or Plastic (2016)
*Living It Out (Feat. Sia) (2016)

### Ei-viralliset singlet
*DAS ME (explicit) (2012)
*Everybody does (2012)

### Promosinglet
*Changes (2016)

### Musiikkivideot
*DAS ME 
*Everybody does
*Opulence
*Happy Days
*Nasty 
*Paper or Plastic

## Lähteet
Ambrosius (nimi)

**Ambrosius** (, *Ambrosios*) on kreikkalaisperäinen miehen nimi, joka tarkoittaa kuolematonta. Samaa alkuperää on kreikkalaisessa mytologiassa mainitun jumalten ruoan nimi *ambrosia*. Tunnetuin Ambrosius on ollut varhaiskristillinen kirkkoisä ja Milanon piispa Ambrosius Milanolainen. Nimestä esiintyvät eräissä kielissä myös muodot Ambros ja Ambrose.

Nimi Ambrosius esiintyi vuoteen 1928 saakka suomalaisessa kalenterissakin 4. huhtikuuta, Ambrosius Milanolaisen kuolinpäivänä. Nykyisin se esiintyy vain ortodoksisessa kalenterissa 7. joulukuuta, jota myös on vanhastaan vietetty hänen muistopäivänänään hänen piispaksi vihkimisensä vuosipäivänä.

## Tunnettuja Ambrosius-nimisiä

* Ambrosius, *Risto Tapani Jääskeläinen* (s. 1945), Helsingin ortodoksisen kirkon metropoliitta
* Ambrosius Aurelianus (400-luvulla), brittiläinen sotapäällikkö
* Ambrosius Bosschaert (1573–1621), alankomaalainen taidemaalari
* Ambrosius Camaldulensis, *Ambrogio Traversari* (1386–1439), italialainen teologi, kirjailija ja kirjallisuuden kääntäjä
* Ambrosius Theodosius Macrobius (400-luvulla), roomalainen grammaatikko ja uusplatonilainen filosofi
* Ambrosius Milanolainen (340–397), Milanon piispa ja kirkkoisä
* Aurelius Ambrosius, Britannian tarunomainen kuningas, Arthurin setä

## Lähteet
Pihlajaluoto

**Pihlajaluoto** (ruots. *Rönnskär*) on Ulkosaariston kaupunginosaan kuuluva saari Helsingin itäisimmällä laidalla, pari kilometriä Villingistä itään. Sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. Saaren omistaa Helsingin kaupunki. Saaren itä- ja keskiosat ovat kaupungin ulkoilualuetta. Siellä on tulentekopaikkoja ja ulkokäymälä. Saaren länsiosassa olevan huvilan pihapireineen kaupunki on vuokrannut Vuosaaressa toimivalle kalakerholle, joka omistaa myös saaren laiturit. Saarella oli kalastajatorppa 1860-luvulta lähtien.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Strang, Jan. Saaristounelmia Helsingissä – Vartiosaaren ja Helsingin itäsaariston pienten saarten historia. – Helsinki, 2016. –
Koivusaari (Santahamina)

**Koivusaari** () on valtion saari Helsingissä Santahaminan saaren lounaispuolella lähellä Vasikkasaarta. Saari kuuluu Santahaminan kaupunginosaan ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Kruunuvuorenselältä Hevossalmeen johtava laivaväylä kiertää saaren molemmilta puolilta. Saaren rannalla on loisto. Viime sodan jälkeen Puolustusvoimat vuokrasi saaren Valmet-yhtiölle käytettäväksi henkilökunnan virkistyspaikkana. Tässä käytössä oli saari isäntänään Valmetin jaossa muodostettu yhtiö Metso. Neles oli seuraava saaren omistaja yhtiöiden erkaantumisen jälkeen. Valmetin ostettua venttiililiiketoiminnan takaisin myös saaren omistus siirtyi takaisin Valmetille. Saaren parakkimainen päärakennus rakennettiin alun perin sodan aikana, ja sitä on myöhemmin laajennettu.

## Lähteet

* Strang, Jan. Saaristounelmia Helsingissä – Vartiosaaren ja Helsingin itäsaariston pienten saarten historia. – Helsinki, 2016. – 

### Viitteet
Vapaan säestyksen käsikirja

**Vapaan säestyksen käsikirja** sisältää opastusta niistä käytännön pianonsoiton tiedoista ja taidoista, joita tarvitaan säestysten luomiseen sointumerkeistä tai korvakuulolta. Pohjana on pianonsoiton tekninen hallinta, johon yhdistyy musiikin teoreettinen osaaminen, esimerkiksi soinnut ja sointumerkit, sisäinen kuuleminen, kuten melodioiden, sointutyyppien tai sointutehojen kuuleminen, rytmiikan hallinta eli sisäinen pulssi ja rytminen käsittely, sekä eri musiikkityylien hallinta. Kirja opastaa hahmottamaan ja harjoittelemaan improvisointia ja koordinaatiota, harmoniaa ja rytmiikkaa sekä erilaisia tyylipiirteitä. 

Kirja pohjautuu teoksiin *Keyboard Accompaniment and Improvisation – a Handbook of Practical Piano Skills* sekä *Liedbegleitung und Klavierimprovisation*, jotka molemmat ovat ilmestyneet Helbling Verlagin kustantamina. Kirjat on toimittanut saksalainen professori Ralph Abelein sekä suomalainen pianisti Jyrki Tenni. Kirjan on kustantanut vuonna 2016 Helsingin Studiopalvelut.

## Lähteet
*  

## Aiheesta muualla
* Vapaa säestys
Pakistan International Airlinesin lento 661

**Pakistan International Airlinesin lento 661** oli Pakistan International Airlinesin reittilento Peshawarista Chitralin kautta Islamabadiin. 7. joulukuuta 2016 reittiä lentänyt ATR 42-500 syöksyi maahan lähellä Haveliania. Lennolla oli 42 matkustajaa ja viisi miehistön jäsentä, jotka kaikki kuolivat maahansyöksyssä. Silminnäkijähavaintojen mukaan kone on syöksynyt maahan vuoristoisella alueella, ja se on ollut tulessa jo ennen maahansyöksyä. Miehistö raportoi viimeisessä yhteydenotossaan lennonjohtoon moottoriviasta kello 16:24. 

## Lähteet
Pyhien Theodorosten kirkko (Ateena)

**Pyhien Theodorosten kirkko** () on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa.

Kirkko on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella noin 1000-luvun puolessa välissä. Se tehtiin todennäköisesti varhaisemman kirkon paikalle. Kirkossa olevan laatan mukaan sen kunnosti Nikolaos Kalomalos vuonna 1065. Kirkko vaurioitui Kreikan vapaussodan aikana ja se kunnostettiin vuonna 1840 muun muassa kuningas Oton rahallisella tuella.

Pieni kirkko sijaitsee Ateenan keskustassa Klafthmónos-aukion länsilaidalla. Kirkko on arkkitehtuuriltaan risti neliössä -kirkko, jossa on nartheks ja tyypillinen keskibysanttilainen ateenalaistyylinen kahdeksankulmainen kupoli. Kupolia tukee sisältä kaksi pääpylvästä. Seinät edustavat cloisonné-tyyliä, jossa vaaleat kivet on ympäröity punaisilla tiileillä. Myöhemmin kirkkoon on lisätty kellotorni sen eteläsivulle. Kirkon seinämaalaukset ovat 1800-luvulta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pyhien Theodorosten kirkko

**Pyhien Theodorosten kirkko** voi viitata muun muassa seuraaviin kirkkoihin:

* Pyhien Theodorosten kirkko, Ateena, Kreikka
* Pyhien Theodorosten kirkko, Mystras, Kreikka
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Ateena)

**Pyhän Kolminaisuuden kirkko** () eli *Venäläinen Pyhän Kolminaisuuden kirkko* tai *Ateenan venäläinen kirkko*, alun perin **Lykodemoksen Vapahtajan kirkko** (Σωτήρα Λυκοδήμου, *Sotíra Lykodímou*), on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa. Se on nykyisin Ateenan venäläisortodoksinen kirkko.

Kirkko on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella noin vuonna 1031. Samalla paikalla oli aiemmin ollut varhaiskristillinen basilikakirkko, joka puolestaan oli rakennettu roomalaisaikaisen kylpylän paikalle. Nykyinen kirkko oli alun perin omistettu Vapahtajan kirkastumiselle. Sen rakennuttajaksi mainitaan eri versioissa Lykodemos (Lykodímos) tai Nikodemos (Nikodímos); näistä nimeä Lykodemos pidetään yleensä oikeana muotona. Tämän vuoksi kirkko on tunnettu nimellä Lykodemoksen Vapahtajan kirkko.

Kirkko toimi bysanttilaisella ja osmanivallan aikana *Panagía Sotíra Lykodímou* -luostarin pääkirkkona (*[[katholikon]]*). Rakennus vaurioitui Francesco Morosinin johtamien venetsialaisten hyökkäyksessä vuonna 1687 sekä maanjäristyksessä vuonna 1701. Kirkon ympärillä olleet luostarirakennukset purettiin, kun osmanit linnoittivat kaupunkia vuonna 1780. Kirkko kärsi vaurioita myös Kreikan vapaussodan aikana vuonna 1827. Venäläiset ostivat kirkon vuonna 1847, minkä jälkeen se kunnostettiin tsaari Aleksanteri II:n tuella. Samalla kirkkoon lisättiin kellotorni. Siitä lähtien se on ollut kaupungin venäläisyhdyskunnan käytössä. Kirkko omistettiin Pyhälle Kolminaisuudelle.

Kirkko sijaitsee Sýntagman kaupunginosassa Filellínon-kadulla jonkin verran etelään Sýntagma-aukiosta. Se on Ateenan suurin säilynyt bysanttilaisaikainen rakennus ja huomattavan suuri kaupungin muihin samalta aikakaudelta peräisin oleviin kirkkoihin verrattuna. Kirkossa on suuri kahdeksankulmainen kupoli. Sisätilat on koristeltu pääosin 1800-luvun venäläistä tyyliä edustavilla seinämaalauksilla, mutta myös aikaisemmista bysanttilaisaikaisista maalauksista on joitakin jäänteitä. Kirkon julkisivu on tehty cloisonné-tyylillä suurista kivistä ja punaisista tiileistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Johannes Teologin kirkko (Ateena)

**Johannes Teologin kirkko** () on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa.

Kirkko on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella 1000-luvun lopulla tai 1100-luvun alussa. Se on omistettu Johannes Teologille. Perimätiedon mukaan ne kaksi tykkiä, joilla Francesco Morosinin johtamat venetsialaiset ampuivat Parthenonia Akropoliin piirityksen aikaan vuonna 1687, oli sijoitettu kirkon pihalle. Nykyisin kirkko toimii Rangavaksen Pyhän Nikolaoksen kirkon alaisena kappelina.

Pieni kirkko sijaitsee Akropoliin pohjoispuolella Plákan vanhassakaupungissa Erotokrítou- ja Erechthéos-katujen kulmassa. Se on arkkitehtuuriltaan risti neliössä -kirkko, jossa on nartheks sekä tyypillistä keskibysanttilaista ateenalaista tyyliä edustava kahdeksankulmainen kupoli. Seinät edustavat cloisonné-tyyliä, jossa vaaleat kivet on ympäröity punaisilla tiileillä. Kirkon rakentamisessa on hyödynnetty antiikin aikaisten rakennusten, kuten mahdollisesti jonkun temppelin, pylväitä ja muita osia. Kirkon seinämaalaukset ovat mahdollisesti peräisin 1200-luvulta. Ne esittävät muun muassa valtaistuimella istuvaa Neitsyt Mariaa Kristus-lapsi sylissään, Kristuksen taivaaseenastumista sekä ratsastavaa pyhimystä, todennäköisesti Pyhää Yrjöä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pyhien ruumiittomien kirkko (Ateena)

**Pyhien ruumiittomien kirkko** () on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa.

Kirkko on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella 1000-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Se on omistettu ”pyhille ruumiittomille voimille” eli enkeleille. 1800-luvulla kirkkoon lisättiin lisäsiipiä ja kellotorni, niin ettei se juurikaan muistuttanut bysanttilaista kirkkoa. Kirkko  palautettiin bysanttilaiseen asuunsa vuosina 1959–1960.

Pieni kirkko sijaitsee Thiseíon kaupunginosassa Ermoú-kadun varrella kirkosta nimensä saaneella Plateía Agíon Asomáton -aukiolla. Kirkko on arkkitehtuuriltaan risti neliössä -kirkko, jossa on tyypillinen keskibysanttilainen ateenalaistyylinen kahdeksankulmainen kupoli. Sisältä kupolia tukee neljä pylvästä. Seinät edustavat cloisonné-tyyliä, jossa vaaleat kivet on ympäröity punaisilla tiileillä. Kirkon koristelussa on arabialaisia ja islamilaisia vaikutteita, mikä lienee seurausta arabialaisten kauppiaiden yhteisön olemassaolosta kaupungissa tuohon aikaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pakokaasuanalysaattori

**Pakokaasuanalysaattori** on laite, jolla voidaan suorittaa ajoneuvolle viranomaismääräysten edellyttämät pakokaasumittaukset. 

Määräaikaiskatsastuksessa päästömittaus on pakollinen vuonna 1978 tai myöhemmin otetuissa bensiinimoottoriajoneuvoissa ja vuonna 1980 tai myöhemmin käyttöönotetuissa dieselmoottoriajoneuvoissa. Vuonna 2001 tai myöhemmin käyttöönotetuissa bensiinimoottoriajoneuvoissa vaaditaan lisäksi OBD-järjestelmätesti.   

Päästömittaus voidaan tehdä joko katsastusasemalla tai esittämällä enintään kolme kuukautta vanha todistus päästömittauksesta. Todistuksen on oltava Trafin rekisteriin ilmoittautuneen toimijan myöntämä.

Pakokaasuanalysaattorit maksavat mallista riippuen Suomessa noin 5&nbsp;000-7&nbsp;000 euroa (+ alv).

## Lähteet
Hanneriina Moisseinen

**Hanneriina Moisseinen** (s. 1978 Joensuu) on suomalainen sarjakuvataiteilija. Moisseinen on palkittu muun muassa sarjakuvataiteen valtionpalkinnolla 2016, Suomen Taideyhdistyksen William Thuring -nimikkopalkinnolla 2017 ja Kalevalaseuran Akseli Gallen-Kallela -tunnustuspalkinnolla 2018. Hän on ollut kahdesti ehdolla Sarjakuva-Finlandian saajaksi sekä Jarkko Laine -kirjallisuuspalkintoehdokkaana. Hän sai Puupäähattu-palkinnon vuonna 2021.

## Ura
Moisseisen tausta sarjakuvataiteilijana on kuvataiteessa. Hän valmistui kuvataiteilijaksi Tampereen ammattikorkeakoulusta 2001 ja maisteriksi Aalto-yliopistosta Visual Culture and Contemporary Art -koulutusohjelmasta 2017. Moisseisen teoksia on ollut esillä taidegallerioissa ja museoissa yli 15 maassa, Suomessa esimerkiksi Kiasmassa ja Mäntän kuvataideviikoilla. Hän on julkaissut neljä sarjakuvateosta ja ohjannut animaatioelokuvat *Syntymäpäivä* (2014) ja *Kulkuri, joka rakasti kirjoja* (2017).

Moisseisen ensimmäinen sarjakuvateos oli vuonna 2005 ilmestynyt *Sen synty ja muita Vienan hävyttömiä ja hulvattomia starinoita* jossa oli Vienan Karjalasta kerättyjä kansantarinoita. *Setit ja partituurit – Häpeällisiä tarinoita* (2010) oli jatkumoa sille, mutta siinä tarinat olivat nykyaikaan sijoittuvia tapahtumia. Vuonna 2013 ilmestynyt omaelämäkerrallinen *Isä* kertoo isästä, joka katoaa selittämättömästi eikä palaa enää takaisin.

Moisseisen neljäs sarjakuvateos *Kannas* ilmestyi vuonna 2016. Se kertoo toisen maailmansodan ulkopuolisista: eksyneestä sotilaasta, kotiseutunsa menettävästä naisesta ja eläimistä. Saman vuoden lopulla Moisseiselle myönnettiin sarjakuvataiteen valtionpalkinto. Vuonna 2019 Moisseinen sai *Kannaksesta* () ranskalaisen L’association Artémisian historiapalkinnon.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* "Letittäjä" teoksessa Adler, Terhi, et al: *Tihku*. Zum Teufel, 2023. 
* Moisseinen & E. L. Karhu: *Ajan rajalla*. Bokeh, 2024. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sarjakuvaelämää: Sodan hulluutta ja skitsofreniaa Yle Areena. 12.6.2018.
* Komulainen, Matti: Kaipauksen kronikka Turun Sanomat. 3.11.2013.
Carl Knif

**Carl Knif** on suomalainen tanssitaiteilija ja koreografi, joka on tanssinut Tero Saarinen Companyssä ja omassa Carl Knif Companyssä. Hänen teoksensaan *RED* on saanut huomiota myös Suomen ulkopuolella

Knif valmistui vuonna 2000 teatterikorkeakoulusta. Hän tanssi Tero Saarinen Companyssä vuodet 2004–2007 ja on sen jälkeen keskittynyt omien koreografioiden luomiseen. Hän teki vuonna 2010 teoksen *Hologram Walls* Helsingin juhlaviikoille. Knif perusti 2012 oman tanssiseurueen, Carl Knif Companyn.

Knif teki vuonna 2012 Kuopio tanssii ja soi -tapahtumaa varten *Manuscript*-nimisen tanssiesityksen. Suomen kansallisbaletin kanssa syntyi yhteystyönä vuonna 2013 teos *Mothertongue*. Knifin sooloteos *RED* on saanut kansainvälistäkin huomioita, ja se valittiin Edinburghin Fringe-festivaaleilla Total Theatre Award -ehdokkuuden.

## Lähteet
Kimmo Luttinen

**Kimmo ”Sir” Luttinen** on suomalainen metallimusiikin rumpali ja Impaled Nazarenen perustajajäsen, jonka rumpalina hän toimi vuosina 1990–1995. Hänen muita yhtyeitään ovat olleet mm. Legenda, Beherit, Catamenia, Terveet Kädet ja The Black League.

Vuonna 1995 Impaled Nazarenen äänittäessä *Hamnasnas* -minialbumia Ahti Kortelaisen Tico Tico Studiossa hän ajautui konfliktiin yhtyeen silloisen basistin, Taneli Jarvan kanssa, mikä johti Luttisen eroamiseen tai potkuihin sekä välirikkoon hänen vanhemman veljensä, yhtyeen laulajan Mikan kanssa. Vuotta myöhemmin Luttinen perusti yhtyeen Isänmaa, jossa hän lauloi ja soitti kaikki instrumentit. Yhtye julkaisi yhden demon, *[[Yli peltojen, vetten ja tunturien]]*, joka sisälsi alun perin Impaled Nazarenen julkaisematta jääneelle albumille kirjoitettuja kappaleita. Vuonna 2010 vantaalainen levy-yhtiö Primitive Reaction julkaisi albumin uudelleen CD- ja 7"-vinyyliformaateissa.

Luttisen tuoreimpia projekteja on Kimmo & The All My Ex’s Live in Texas, joka on julkaissut mm. kantriversion hänen Impaled Nazarenelle säveltämästään kappaleesta ”Ghettoblaster”.

## Lähteet
Fiza

**Fiza** on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen draamaelokuva, jonka ohjasi ja kirjoitti Khalid Mohamed. Pääosia näyttelivät Karisma Kapoor, Hrithik Roshan ja Jaya Bachchan. 

## Juoni
Fizan veli Aman katosi Mumbain mellakoissa vuonna 1993, ja kuusi vuotta myöhemmin Fiza lähtee etsimään tätä. Hänen kauhukseen veli on liittynyt terroristiryhmään.

## Näyttelijät

## Vastaanotto
Box Office India julisti *Fizan* ”semihitiksi”.

## Palkinnot
;Filmfare Awards
* Paras naispääosa – Karisma Kapoor
* Paras naissivuosa – Jaya Bachchan

;International Indian Film Academy Awards
* Paras naispääosa – Karisma Kapoor
* Paras naissivuosa – Jaya Bachchan

;Bengal Film Journalists’ Association Awards
* Paras ohjaus – Khalid Mohamed
* Paras miespääosa – Hrithik Roshan
* Paras naispääosa – Karisma Kapoor
* Paras naissivuosa – Jaya Bachchan

## Soundtrack

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Euroopan Formula 3 -kausi 2017

**Euroopan Formula 3 -kausi 2017** oli sarjan kuudes kausi nykyiselle Euroopan Formula 3 mestaruussarjalle. Kausi alkoi 14. huhtikuuta Englannin Silverstonessa ja päättyi 15. lokakuuta Saksan Hockenheimringillä.

## Tallit ja kuljettajat

## Kuljettajamuutokset

**Uudet kuljettajat**

* Ferdinand Habsburg: EuroFormula Open (Drivex School) → Carlin
* Jehan Daruvala: Eurocup Formula Renault & Formula Renault NEC (Josef Kaufmann Racing) → Carlin
* Mick Schumacher: ADAC Formula 4 & Italian Formula 4 (Prema Powerteam) → Prema Powerteam
* Tadasuke Makino: Japanin Formula 3 → HitechGP
* Keyvan Andres Soori: EuroFormula Open (Carlin) → Motopark
* Marino Sato: Italian Formula 4 (Vincenzo Sospiri Racing) → Motopark
* Joseph Mawson: ADAC Formula 4 (Van Amersfoort Racing) → Van Amersfoort Racing
* Ameya Vaidyanathan: EuroFormula Open (Carlin) → Carlin
* Sacha Fenestraz: Eurocup Formula Renault (Josef Kaufmann Racing) → Carlin
* Petru Florescu: EuroFormula Open (Campos Racing & Fortec Motorsports) → Motopark
* Max Defourny: Eurocup Formula Renault (R-ace GP) → Van Amersfoort Racing
* Devlin DeFrancesco: EuroFormula Open (Carlin) → Carlin
* Felipe Drugovich: ADAC Formula 4 (Van Amersfoort Racing) → Van Amersfoort Racing
* Jüri Vips: ADAC Formula 4 (Prema Powerteam) → Motopark

**Paluun tehneet kuljettajat**

* Jake Dennis: GP3 (Arden International) → Carlin

**Tallia vaihtaneet kuljettajat**

* Callum Ilott: Van Amersfoort Racing → Prema Powerteam
* Ralf Aron: Prema Powerteam → HitechGP
* Zhou Guanyu: Motopark → Prema Powerteam
* David Beckmann: Mücke Motorsport → Van Amersfoort Racing → Motopark
* Jake Hughes: Carlin → HitechGP

**Poistuneet kuljettajat**

* Lance Stroll: Prema Powerteam → Formula 1 (Williams)
* Sérgio Sette Câmara: Motopark → GP2 (MP Motorsport)
* Niko Kari: Motopark → GP3 (Arden International)
* George Russell: HitechGP → GP3 (ART Grand Prix)
* Anthoine Hubert: Van Amersfoort Racing → GP3 (ART Grand Prix)

## Kilpailukalenteri

## Lähteet
Saksanajokoira

**Saksanajokoira** () on saksalainen koirarotu, jota käytetään yleensä kaniinin, ketun ja jäniksen metsästykseen. Se kuuluu FCI-roturyhmään 6.

## Ulkonäkö ja luonne
Saksanajokoira on keskikokoa pienempi, tyylikäs, melko kevyt, elegantti ja jalopiirteinen. Sillä on hieman kaartuva selkälinja; vatsalinja puolestaan on hieman nouseva. Huulet ovat tiiviit ja kohtalaisen riippuvat ja tumman kirsun keskellä on vaalea juova. Silmät ovat tummat ja ilme ystävällinen. Korvat ovat pitkät (n. 14 cm pitkät) ja leveät, kärjistään pyöristyneet. Säkäkorkeus on sukupuolia erikseen erittelemättä 40–53 cm.

Karva on hyvin tiheää, kovaa ja lyhytkarvaiselle rodulle melko pitkää. Väritykseltään koira on punainen tai keltainen mustalla manttelilla tai satulalla. Kuonossa, niskassa, rinnassa, raajoissa ja hännänpäässä on valkoiset merkit - erityisesti niskan alueella on toivottavaa, että valkoinen väritys muodostaa yhtenäisen "kaulurin" kaulan ympärille. Lisäksi rodulla on otsassa valkoinen juova.

## Alkuperä

Rodun juuret johtavat kelttiläisiin ajokoiriin (mahdollisesti sama rotu kuin kelttienvinttikoira). Westfalenin ja Sauerlandin alueilla tunnettiin alun perin useita erilaisia paikallisrotuja, kuten westfaleninajokoira ja steinbracke. Nykyinen saksanajokoira syntyi 1800-luvun lopulla, kun nämä eri alueiden paikalliset ajokoirat päätettiin yhdistää yhdeksi roduksi. Virallisen aseman se sai vasta vuonna 1955.

## Lähteet
Romanssimusiikin edistämisyhdistys

**Romanssimusiikin edistämisyhdistys** (Meidän Romanssi) on vuonna 2008 perustettu rekisteröity yhdistys. Se pyrkii edistämään romanssimusiikin harrastusta Suomessa ja rakentamaan kulttuuridialogia Suomen ja Venäjän välillä romanssimusiikin ympärillä. Taiteilija Elena Putina on yhdistyksen puheenjohtaja.
Pekka Poikolainen

**Pekka Poikolainen** (s. 1. syyskuuta 1973 Jyväskylä) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 441 runkosarjaottelua tehopistein 40+51=91 ja keräten 294 jäähyminuuttia sekä 21 playoff/liigakarsintaottelua tehopistein 2+1=3 ja keräten kahdeksan jäähyminuuttia. Poikolainen pelasi lähes koko uransa ajan kasvattajaseurassaan JYPissä. Hän pelasi muualla ainoastaan yhden kauden Kalevan Pallossa sekä Ruotsissa.

## Ura
### Seuraura
Poikolainen on JyP HT:n kasvatti. Hän voitti seurassa A-nuorten SM-pronssia vuosina 1991 ja 1994. Viimeisellä A-juniorikaudellaan 1993–1994 Poikolainen voitti koko A-nuorten SM-liigan puolustajien piste- ja syöttöpörssin tehoilla 12+21=33. Hän oli myös JyP HT:n kolmanneksi paras maalintekijä Anssi Tauriaisen ja Jussi Poikolaisen kanssa sekä voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +22. Pudotuspeleissä Poikolainen oli JyP HT:n paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+4=6 ja hän jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Jori Halosen kanssa lukemalla +4. Kaudella 1994–1995 Poikolainen debytoi JyP HT:n SM-liigajoukkueessa, jossa hänen tulokaskautensa toi 43 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 4+4=8.

Kaudella 1996–1997 Poikolainen oli JyP HT:n eniten maaleja tehnyt puolustaja Kevin Wortmanin kanssa kahdeksalla osumallaan. Kaudeksi 1998–1999 hän siirtyi Kalevan Pallon riveihin, mutta seuran pudottua kauden päätteeksi SM-liigasta ja ajauduttua konkurssiin Poikolainen palasi kaudeksi 1999–2000 JYPiin. Kaudella 2000–2001 hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 9+12=21, joilla Poikolainen oli JYPin tehokkain puolustaja.

Pelaajauransa viimeisen kauden 2003–2004 Poikolainen pelasi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskan-joukkue Skellefteå AIK:ssa. Hän voitti kevään 2004 Kvalserienissä joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +6.

### Maajoukkueura

Poikolainen pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1991, jolloin hän voitti pronssia. Poikolainen sai tililleen myös muutamia A-maaotteluita vuoden 2000 Baltica-turnauksessa.

## Muuta
Poikolainen pelasi nuorena myös pesäpalloa, josta hänellä on voitettuna C-nuorten SM-pronssia Jyväskylän Kirissä.

## Tilastot

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Pate Vuorio

**Pasi ”Pate” Vuorio** on suomalainen punklaulaja ja muusikko, joka toimi hardcore punk -yhtye Rytmihäiriön laulajana 90-luvun alkupuolella. Ennen liittymistään hän lauloi grindcore-yhtye Nauseassa, josta hän toi vaikutteita yhä surmacore-tyyliään hiovalle Rytmihäiriölle. Hän myös soittanut rumpuja Blakessa 2000-luvun alussa. Nykyään hän laulaa Kiljuvelka-70:ssa sekä soittaa rumpuja mm. Die Schwartzen Ladas, Good Looking Society, Warsova, Mind So Fragile ja Coronary- yhtyeissä. 

Joulukuussa 2010 Vuorio esiintyi loppuunmyydylle Nosturille Rytmihäiriön alkuperäiskokoonpanossa esikoisalbumin 20-vuotisjuhlan kunniaksi. Vuorio esiintyi Rytmihäiriön 1990 kokoonpanon kanssa Turussa Auran Panimolla marraskuussa 2013. 

Hän harrastaa pyöräilyä, punttisalilla käyntiä, keihäänheittoa sekä tatuointeja.

## Lähteet
20. sajandi sada suurkuju

**20. sajandi sada suurkuju**  oli vuonna 1999 Virossa koottu luettelo, jossa valittiin kaikkien aikojen tärkeimmät virolaiset henkilöt. Luettelon kokoamiseen osallistuivat Eesti Entsüklopeediakirjastus, Eesti Päevaleht, Viron kansalliskirjasto, Radio Kuku ja TV3. Ohjelma oli samantapainen Yleisradion Suurten suomalaisten, BBC:n 100 Greatest Britonsin ja Saksan Unsere Besten -sarjan kanssa.

Luettelossa on 20 tutkijaa, 20 yhteiskunnallista vaikuttajaa, 15 kirjailijaa, 13 henkilöä teatterin, elokuvan ja journalismin alalta, 12 muusikkoa, 10 taiteilijaa ja 10 urheilijaa. Sadan henkilön lyhyet elämäkerrat julkaistiin kirjana vuonna 2002.

## Sata suurta virolaista, aakkosjärjestyksessä

*Amandus Adamson
*Ants Antson
*Ants Eskola
*Artur Alliksaar
*August Gailit
*Betti Alver
*Ernst Jaakson
*Gustav Ernesaks
*Heino Eller
*Ita Ever
*Jaan Einasto
*Jakob Hurt
*Johannes Aavik
*Johannes Hint
*Jüri Arrak
*Kaarel Eenpalu
*Miina Härma
*Paul Ariste
*Pavel Bogovski
*Jüri Järvet
*Neeme Järvi
*Fred Jüssi
*Tõnu Kaljuste
*Siim Kallas
*Edgar Kant
*Tunne Kelam
*Paul Keres
*August Kitzberg
*Eri Klas
*Paul Kogerman
*Jaan Koort
*Johannes Kotkas
*Jaan Kross
*Eerik Kumari
*Julius Kuperjanov
*Mart Laar
*Johan Laidoner
*Ants Laikmaa
*Juhan Liiv
*Heino Lipp
*Endel Lippmaa
*Juri Lotman
*Georg Lurich
*Oskar Luts
*Rein Maran
*Alo Mattiisen
*Lennart Meri
*Felix Moor
*Harri Moora
*Konrad Mägi
*Erki Nool
*Ülo Nugis
*Pent Nurmekund
*Evald Okas
*Ernst Öpik
*Karl Orviku
*Georg Ots
*Kristjan Palusalu
*Voldemar Panso
*Valdo Pant
*Erast Parmasto
*Juhan Peegel
*Paul Pinna
*Johan Pitka
*Jaan Poska
*Ludvig Puusepp
*Arvo Pärt
*Konstantin Päts
*Kristjan Raud
*Anna Raudkats
*Anto Raukas
*Liina Reiman
*Günther Reindorff
*Karl Ristikivi
*Hando Runnel
*Arnold Rüütel
*Erika Salumäe
*Edgar Savisaar
*Arnold Seppo
*Anton Starkopf
*Toomas Sulling
*Jaan Talts
*Anton Hansen Tammsaare
*Andres Tarand
*Enn Tarto
*Rudolf Tobias
*Veljo Tormis
*Friedebert Tuglas
*Jaan Tõnisson
*Jüri Uluots
*Marie Under
*Jaak Uudmäe
*Voldemar Vaga
*Raimond Valgre
*Juhan Viiding
*Eduard Viiralt
*Eduard Vilde
*Jüri Vilms
*Vaino Väljas

## Lähteet
Baekhyun

**Byun Baekhyun** (kor. 변백현, s. 6. toukokuuta 1992 Bucheon, Gyeonggi, Korean tasavalta) tunnetummin **Baekhyun,** on eteläkorealainen laulaja sekä näyttelijä. Hän kuuluu kiinalais-korealaiseen poikabändiin Exo sekä sen alaryhmään Exo-Cbx.

## Elämä
Byun Baekhyun syntyi 6. toukokuuta 1992 Bucheonissa, Gyeonggissa, Korean tasavallassa. Byunillä on isoveli, joka on häntä seitsemän vuotta vanhempi. Byun aloitti laulun harjoittelemisen 11-vuotiaana eteläkorealaisen laulajan Rainin vaikutuksesta. Byun kävi Jungwon lukion Bucheonissa. Musiikin lisäksi hän harrasti nuorena itsepuolustuslajeja ja hänellä on musta vyö hapkidossa. Byun liittyi SM Entertainmentiin 2011 S.M casting -systeemin kautta.

## Ura
### 2012–2015: Ensiesiintyminen ja uran alkuvaiheet
Bysta tuli virallisesti Exon kahdestoista jäsen tammikuussa 2012. Exo debytoi 8. huhtikuuta 2012.

Heinäkuussa 2014 Byun teki ensiesiintymisen musiikkiteatterissa näyttelemällä pääroolia Don Lockwoodin musikaalissa *[[Laulavat sadepisarat]].*

Byun julkaisi huhtikuussa 2015 ensimmäisen soolokappaleensa "Beautiful". Kappale oli tunnusmusiikkina Exon verkkosarjassa *Exo Next Door*. Kappaleesta tuli ensimmäinen nettisarjojen soundtrack-single, joka on ollut digitaalilatauslistan huipulla.

### 2016: Ura näyttelijänä ja Exo-Cbx
Tammikuussa 2016 Byun ja Miss A -jäsen Bae Suzy julkaisivat duettosinglen "Dream", joka voitti ensimmäisen sijan yhteensä viisi kertaa korealaisissa musiikkiohjelmissa Music Bank ja Inkigayo. Toukokuussa Byun ja K.Will julkaisivat "The Day" -kappaleen osana SM Entertainmentin musiikkiprojektia *Station*. Elokuussa 2016 Byun aloitti näyttelijäuransa, ja esiintyi draamasarjassa *Moon Lovers: Scarlet Heart Ryeo.* Byun sai sivuroolin draamasta. Hän myös esitti yhdessä kahden yhtyejäsenensä kanssa draaman soundtrackin "For You".

Byun muodosti lokakuussa 2016 yhdessä Chenin ja Xiuminin kanssa Exon ensimmäisen alaryhmän Exo-Cbx. Sen ensilevy ”Hey Mama!” julkaistiin lokakuussa.

### 2019-2021: sooloalbumit
Baekhyun julkaisi vuonna 2019 ensimmäisen sooloalbuminsa *City Lights*. Vuoden 2020 toukokuussa hän julkaisi toisen sooloalbumin ”Delight”. Albumia myytiin yli miljoona kappaletta, ja Baekhyunista tuli ensimmäinen miljoonan myynyt sooloartisti 19 vuoteen.  Vuonna 2021 Baekhyun julkaisi ensimmäisen japaninkielisen albuminsa.  Samana vuonna julkaistiin myös hänen kolmas koreankielinen sooloalbuminsa ”Bambi”, jota myytin myös yli miljoona kappaletta. 

## Yksityiselämä
Byun ja toinen SM Entertainment -artisti, Girls' Generationin jäsen Kim Taeyeon, seurustelivat kesäkuusta 2014 syyskuuhun 2015.  

## Lähteet
Dark Matter (täsmennyssivu)

**Dark Matter** (suomeksi *[[pimeä aine]]*) voi tarkoittaa seuraavia asioita:

## Yritykset
* Dark Matter, Arabiemiraateissa kotipaikkaa pitävä kyberturvallisuusyritys

## Elokuvat ja sarjat
* Dark Matter, vuonna 2007 julkaistu draamaelokuva
* Dark Matter, yhdysvaltalainen scifisarja
* Dark Matters, televisiosarja Heroes Rebornin web-julkaisun nimi
* Dark Matters: Twisted But True, yhdysvaltalainen televisiosarja

## Pelit
* Dark•Matter, lisäosa scifipelille *Alternity*
* Dark Matter, vuonna 2013 julkaistu indiepeli

## Kirjallisuudessa
* Dark Matter, vuoden 2000 jälkeen julkaistu kirjasarja
* Dark Matter, vuonna 2007 julkaistu Juli Zehin novelli
* Dark Matter, vuonna 2010 julkaistu Michelle Paverin novelli
* Dark Matter, *Joseph Mallozzin* ja *Paul Mullien* luoma sarjakuva

## Musiikissa
* Dark Matter, brittiläisen IQ:n albumi
* Dark Matter, australialaisen Brett Garsedin albumi
* Dark Matter, amerikkalaisen The Word Aliven albumi
* Dark Matter, yhdysvaltalaisen Pearl Jamin albumi
Selli

**Selli** voi viitata seuraaviin:

* vankiselli, vankilan asuinhuone
* Sélli eli Sélla, saari Dodekanesian saariryhmässä Kreikassa
* Sellí, kylä Kreetan saarella Kreikassa
Timo Kilpiö

**Timo Kilpiö** (s. 25. tammikuuta 1948 Helsinki) on suomalainen sisustusarkkitehti. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta vuonna 1968 ja valmistui sisustusarkkitehdiksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1975. 

Kilpiö on osallistunut lukuisten kansallisesti ja kansainvälisesti merkittävien kohteiden suunnitteluun.

Kilpiön työura alkoi vuonna 1969 Aulis Blomstedtin arkkitehtitoimistossa. Sittemmin hän on työskennellyt myös Severi Blomstedtin ja Aarne von Boehmin arkkitehtitoimistoissa.

Aulis ja Severi Blomstedtin kanssa Kilpiö suunnitteli Suomenlinnan Kustaanmiekassa sijaitsevan ravintola Walhallan laajennuksen ja korjauksen. Alun perin Helsingin olympialaisiin vuonna 1952 avatun ravintolan muutostyöt valmistuivat vuonna 1983. Helsingin edustalla sijaitseva Suomenlinnan linnoitussaari on UNESCOn maailmanperintökohde.

Vuonna 1983 Kilpiö aloitti Arkkitehdit NRT:llä. Uudiskohteiden lisäksi Kilpiö on osallistunut toimiston lukuisten peruskorjauskohteiden suunnitteluun. Jälkimmäisiä ovat mm. Aarne Ervin suunnittelema Helsingin yliopiston Porthania sekä Alvar Aallon suunnittelemat Helsingin kulttuuritalo ja Espoon Otaniemessä sijaitseva Teknillisen korkeakoulun päärakennus. Porthanian peruskorjaushankkeelle myönnettiin vuonna 2007 Europa Nostra -palkinto. Kilpiö toimi kohteen sisustusarkkitehtina.

Lukuisten kiintokalusteiden lisäksi Kilpiö on suunnitellut tuotteita teolliseen tuotantoon ja mm. Audio-Kaluste Oy:n Fysla-auditoriotuoli on Kilpiön käsialaa. Arkkitehdit NRT:n eri yliopistokohteissa Kilpiö on suunnitellut lukuisia laboratorioita ja kehitellyt näille uudentyyppisiä kalustejärjestelmiä.

Matkailua harrastavan Kilpiön erityisen kiinnostuksen kohteena ovat köysiradat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* UNESCOn maailmanperintöluettelo
* Europa Nostra palkitut 2006 
* Arkkitehdit NRT Oy
* Ravintola Walhalla