open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Leonhard Lapin

**Leonhard Lapin**, kirjailijanimi **Albert Trapeezh**, (29. joulukuuta 1947 Räpina, Viro, Neuvostoliitto – 28. helmikuuta 2022 Tallinna, Viro) oli virolainen taiteilija, jonka aloja olivat kuvataide, arkkitehtuuri ja kirjallisuus. Hän oli 1900-luvun jälkimmäisen puoliskon merkittävimpiä virolaisia avantgardetaiteilijoita.

Lapin oli Viron taideakatemian sommitteluopin professori ja *[[Ehituskunst]]*-lehden ('Rakennustaide') päätoimittaja. Suomessa hän työskenteli vuodesta 1994 Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuuriosastolla.

Lapinin aiheita kuvataiteen alalla olivat  luonnon, koneen ja ihmisen välinen suhde, tyhjyys, visuaaliset prosessit sekä merkkien kielen voima. Hän teki veistoksia, maalauksia, grafiikkaa ja installaatioita. Lapin kuului jo 1970-luvulla Tõnis Vintin piiriin, ja hänen viivakoodiensa on arveltu saaneen herätteitä tästä ornamenteista kiinnostuneesta ”psykogeometrisestä koulukunnasta”.

Kirjailijana Lapin kirjoitti esseitä, joista on suomennettu kokoelma *Pimeydestä valoon*.

Lapinin retrospektiivi oli esillä Turussa Wäinö Aaltosen museossa 2009.

## Julkisia taideteoksia

Tiedosto:Puu by Leonhard Lapin.JPG|*Puu*, 1991, Tapiolan urheilupuisto, Espoo.
Tiedosto:Leonhard Lapin Suprealistinen kaupunki II Terveyskeskus 1998.JPG|*Suprealistinen kaupunki II*, 1998, terveyskeskus, Huittinen.
Tiedosto:LeonhardLapinSuprealistinenkaupunki II Kaupungintalo 1998.JPG|*Suprealistinen kaupunki II*, 1998, kaupungintalo, Huittinen.
Tiedosto:Leonhard Lapin Suprealistinen kaupunki II Doris 1998.JPG|*Suprealistinen kaupunki II*, 1998, kauppakeskus Doris, Huittinen.
Tiedosto:Leonhard Lapin Suprealistinen kaupunki II Pennintie 1998.JPG|*Suprealistinen kaupunki II*, 1998, Pennintie, Huittinen.
Tiedosto:Leonhard Lapin Suprealistinen kaupunki II Artemiia 1998.JPG|*Suprealistinen kaupunki II*, 1998, Artemiia, Huittinen.
Tiedosto:Leonhard Lapin Suprealistinen kaupunki II Kaareva talo 1998.JPG|*Suprealistinen kaupunki II*, 1998, Kaareva talo, Huittinen.
Tiedosto:Leonhard Lapin Suprealistinen kaupunki II Torin kenka 1998.JPG|*Suprealistinen kaupunki II*, 1998, Torin Kenkä, Huittinen.
Tiedosto:Leonhard Lapin Suprealistinen kaupunki II Kailanpuisto 1998.JPG|*Suprealistinen kaupunki II*, 1998, Kailanpuisto, Huittinen.
Tiedosto:Leonhard Lapin Suprealistinen kaupunki II Vanha meijeri 1998.JPG|*Suprealistinen kaupunki II*, 1998, vanha meijeri, Huittinen.


## Kirjalliset teokset
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Friedrich Traun

**Friedrich Adolph Traun** (29. maaliskuuta 1876 Wandsbek &ndash; 11. heinäkuuta 1908 Hampuri) oli saksalainen yleisurheilija, tennispelaaja ja olympiavoittaja. Hän osallistui Ateenan olympialaisiin 1896, joissa hän voitti kultaa tenniksen nelinpelissä yhdessä brittiläisen John Pius Bolandin kanssa. Hän kilpaili myös kaksinpelissä, jossa Boland pudotti hänet jo ensimmäisellä kierroksella. Yleisurheilussa Traun oli mukana 100 metrin juoksun alkuerissä. Hän sijoittui kolmanneksi omassa erässään eikä päässyt finaaliin. 

Traun varttui vauraassa perheessä ja hänen isänsä oli liikemies. Hän muutti olympiavoittonsa jälkeen Yhdysvaltoihin muutamaksi vuodeksi, kunnes palasi takaisin Saksaan. Hänet löydettiin kuolleena hampurilaisesta hotellihuoneesta. Uskotaan, että hän oli tehnyt itsemurhan, koska hän oli moniavioinen.

## Lähteet
Yıldız Tilbe

**Yıldız Tilbe** (s. 17. heinäkuuta 1966) on kurdilainen laulaja.

## Diskografia
### Albumit
*Delikanlım - 1994 
*Dillere Destan - 1995 
*Aşkperest - 1996 
*Salla Gitsin Dertlerini - 1998 
*Gülüm - 2001 
*Haberi Olsun - 2002 
*Yürü Anca Gidersin - 2003 
*Yıldız'dan Türküler - 2004 
*Sevdiğime Hiç Pişman Olmadım - 2004 
*Papatya Baharı - 2005 
*Tanıdım Seni - 2006 
*Güzel - 2008 
*Aşk İnsanı Değiştirir - 2009 

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut
Liettuan käsipallomaajoukkue

**Liettuan käsipallomaajoukkue** edustaa Liettuaa miesten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Liettuan käsipalloliitto. Joukkueen kotipelien peliasuun kuuluvat keltainen paita ja vihreät housut.

Liettuan maajoukkue on osallistunut maailmanmestaruuskilpailuihin kerran, vuonna 1997, jolloin sen sijoitus oli kymmenes. EM-kilpailuihin Liettua on osallistunut myös kerran: vuonna 1998 joukkue sijoittui yhdeksänneksi.

## Aiheesta muualla
*Liettuan käsipalloliiton kotisivut
Harmaatuulihaukka

**Harmaatuulihaukka** (*Falco ardosiaceus*) on afrikkalainen jalohaukka.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 30–33&nbsp;cm ja paino 205–255&nbsp;g (koiras) ja 240–300&nbsp;g (naaras). Harmaatuulihaukan höyhenpuku on kokonaan liuskeenharmaa ja sen silmät, nokka, vahanahka ja koivet ovat keltaiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoren linnun puvussa on ruskehtava sävy.

## Esiintyminen
Harmaatuulihaukka elää Afrikassa Sahelin alueella, Senegalista lännessä Etiopiaan ja Eritreaan idässä, ja aina Namibian ja Zambian pohjoisosiin asti. Lajin elinympäristön ala on noin 12&nbsp;miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaatio on kooltaan 100&nbsp;000–1&nbsp;000&nbsp;000&nbsp;yksilöä. Se on enimmäkseen paikkalintu, mutta osa Länsi-Afrikan kannasta suorittaa ajoittain vaelluksia.

## Elinympäristö
Harmaatuulihaukka asuu metsissä, puustoisilla ruohomailla ja savanneilla, usein aukeiden tai kulottuneiden alueiden reunoilla.

## Lisääntyminen
Pesä on puunkolossa tai jonkun muun linnun vanhassa risupesässä, usein vasarapäähaikaran (*Scopus umbretta*) pesässä, josta se voi häätää haikaran pois kesken sen pesinnän. Naaras munii 2–5&nbsp;munaa, joita haudotaan 26–31&nbsp;päivää. Poikaset lähtevät pesästä lentokykyisinä kuukauden ikäisinä.

## Ravinto
Lajin pääravintoa ovat isokokoiset hyönteiset sekä pienet liskot, pikkujyrsijät, linnut, lepakot ja madot. Se on petolinnuksi siitä erikoinen, että sille kelpaavat myös öljypalmun (*Elaeis*) siemenet.

## Lähteet
* Arkive.org  

### Viitteet
Monique Tourret

**Monique Tourret ** (o.s. **Éwanjé-Épée**, s. 11. heinäkuuta 1967 Poitiers, Vienne, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija. Hän saavutti 100 metrin aitajuoksussa Euroopan mestaruuden sekä hallikisoissa neljä arvokisamitalia.

Monique Tourret, silloiselta nimeltään Éwanjé-Épée, voitti 100 metrin aitajuoksussa juniorien Euroopan mestaruuden vuonna 1985. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän karsiutui välierissä ajalla 13,39; alkuerissä hän juoksi ajan 13,16. Soulin 1988 olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 13,14; välierissä hän juoksi ajan 12,95. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän voitti kultaa ajalla 12,79; välierissä hän juoksi ajan 12,66.

Tourret sijoittui Tokion MM-kilpailuissa 1991 neljänneksi ajalla 12,84. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä ajalla 13,73, ja samoin kävi Helsingin EM-kilpailuissa 1994 (loppuaika 13,29) ja Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 (13,13). Atlantan 1996 olympialaisissa hän pääsi ensimmäisistä alkueristä jatkoon ajalla 13,12 mutta karsiutui puolivälierissä ajalla 13,17.

Sevillan MM-hallikilpailuissa 1991 Tourret saavutti 60 metrin aitajuoksussa hopeaa ajalla 7,90. Barcelonan MM-hallikilpailuissa 1995 hän sijoittui neljänneksi ajalla 7,98.

EM-hallikilpailuissa Tourret saavutti hopeaa Glasgow'ssa 1990 Ranskan ennätyksellä 7,84 ja Genovassa 1992 ajalla 7,99 sekä pronssia Tukholmassa 1996 ajalla 8,09. Haagin EM-hallikilpailuissa 1989 hän sijoittui viidenneksi ajalla 8,22.

Monique Tourret voitti Ranskan mestaruuden ulkoradoilla 100 metrin aitajuoksussa vuosina 1989, 1990 ja 1991 sekä sisäradoilla 60 metrin aitajuoksussa vuosina 1991 ja 1992. Hän teki 100 metrin aitajuoksussa kahdesti Ranskan ennätyksen: elokuussa 1989 hän juoksi ajan 12,65 ja kesäkuussa 1990 ajan 12,56. Cindy Billaud sivusi ennätystä heinäkuussa 2014. Sisäradoilla Tourret juoksi Ranskan ennätykset 50 metrin aitajuoksussa (6,81) ja 60 metrin aitajuoksussa (7,84).

## Henkilökohtaiset ennätykset
* 50 metrin aitajuoksu (hallissa): 6,81 (1991)
* 60 metrin aitajuoksu (hallissa): 7,82 (1991)
* 100 metrin aitajuoksu: 12,56 (1990)
* Korkeushyppy: 174 (1985), hallissa 175 (1986)
* Pituushyppy: 623 (1985)
* Seitsenottelu: 5&nbsp;493

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Saloistenjärvi

**Saloistenjärvi**  eli myös **Lempellonjärvi**  on Kanta-Hämeessä Janakkalassa Lempellon kylän lähellä sijaitseva järvi.

## Maantietoa
Järven pinta-ala on 122&nbsp;hehtaaria ja se on 1,7&nbsp;kilometriä pitkä ja 1,0&nbsp;kilometriä leveä. Järveä ympäröivät harjut ja moreenikankaat, jotka eristävät järven valuma-alueen ympäristöstään pieneksi altaaksi. Sen rantaviivan pituus on 5,3&nbsp;kilometriä ja rannoista yli puolet ovat metsää ja loput peltoa. Järven lähiympäristössä on yli kymmenen maatilaa ja rannoille ja rantojen tuntumaan on rakennettu noin 50 vapaa-ajan asuntoa. Järven vedenpinnan korkeus on 135,8&nbsp;metriä mpy.

## Vesistösuhteet
Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Sääjärvenojan valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järveen laskee muutama lyhyt oja. Etelästä siihen tulee Puolukkasuolta soiden kuivatusoja ja Saloisten pelloilta pari peltoojaa. Isojärveen laskee Jukuanlahdelta lyhyt laskuoja järviä erottavan kannaksen ylitse Taipaleenlahteen. Vedet kulkeutuvat tämän jälkeen muutaman järven ketjussa lounaaseen, jossa Sääjärvenoja laskee Harvialassa Hiidenjokeen ja se puolestaan Vanajaveteen.

## Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Lempeldonjärvi". Sen itärannalla sijaitsi ”Salois by” ja länsirannalla ”Lempeldo by”. Samaan aikaan järven länsipuolella ollutta Isojärveä kutsuttiin ”Saloisjärveksi”. Vielä vuoden 1964 peruskartassa järveä kutsuttiin Lempellonjärveksi, mutta vuoden 1975 kartassa oli kirjoitettuna ”Saloistenjärvi eli Lempellonjärvi”.

## Lähteet
Mirja Jämes

**Mirja Leena Salminen** (o.s. **Jämes**, 13. lokakuuta 1924 Jyväskylä – 20. heinäkuuta 2020 Espoo) oli suomalainen yleisurheilija.

Jämes karsiutui Lontoon 1948 olympialaisten 80 metrin aitajuoksun alkuerissä. Hän voitti ensimmäisenä suomalaisnaisena akateemisen maailmanmestaruuden, 80 metrin aitajuoksussa vuonna 1947.

Seuratasolla ”Mirkku” Jämes edusti Jyväskylän Kisa-Tovereita. Hän voitti Suomen mestaruuden 80 metrin aitajuoksussa vuosina 1945, 1947 ja 1948, 100 metrin juoksussa vuosina 1945 ja 1947, pituushypyssä vuonna 1945 sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuosina 1945, 1946, 1947 ja 1948.

Mirja Salminen valmistui Teknillisen korkeakoulun kemian osastolta diplomi-insinööriksi vuonna 1950. Uransa hän teki opettajana työskennellen Porin teknillisen oppilaitoksen yliopettajana. Myöhemmin hän siirtyi miehensä teollisuusneuvos Kauko Salmisen työn mukana Valkeakoskelle ja Kauniaisiin.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 100 metrin juoksu: 12,6 (1948)
* 80 metrin aitajuoksu: 11,9 (1947)
* Korkeushyppy: 148 (1948)
* Pituushyppy: 521 (1948)

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Mallasjoki

**Mallasjoki** on noin 10 km pitkä joki pääosin Janakkalan Löyttymäen alueella, missä se on myös Hausjärven ja Janakkalan rajajokena. Joki saa alkunsa Janakkalan Saloisten Metsä-Eerolan ja Eerolan Kakarilammin suolta sekä Anttilan Rajalammesta. Löyttymäessä Mallasojan Suvantoon laskee Mallinkaistenjärven Saparosta tuleva Mallaspuro. Patolammesta laskevaa virtaa kutsutaankin jo Mallasjoeksi. Joki laskee Puujokeen Hausjärven rajalla.
Kyllikki Naukkarinen

**Kyllikki Anna-Liisa Hirvonen** (o.s. **Naukkarinen**, 20. maaliskuuta 1925 Enso – 12. helmikuuta 2011 Pori) oli suomalainen yleisurheilija.

Kyllikki Naukkarinen karsiutui Lontoon 1948 olympialaisten 80 metrin aitajuoksun alkuerissä. Seuratasolla hän edusti Porin Pyrintöä. Hän voitti Suomen mestaruuden 80 metrin aitajuoksussa vuosina 1946 ja 1949 (aika 12,5) sekä saavutti SM-hopeaa samassa lajissa vuosina 1947 ja 1948. 

Hän voitti TUL:n mestaruuden 80 metrin aitajuoksussa vuosina 1946, 1947 ja 1951 sekä joukkuevoimistelussa vuonna 1950; lisäksi hän saavutti hopeamitaleja korkeushypyssä ja pituushypyssä. Kova aikalaiskilpakumppani oli Reposaaren Maire Österdahl.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 80 metrin aitajuoksu: 12,1&nbsp;s
* Korkeushyppy: 145&nbsp;cm
* Pituushyppy: 496&nbsp;cm

## Lähteet
* 
* 
* Yleisurheilun Kuvalehti, 3/2011, In Memoriam, s. 48.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Tony Marsh

**Anthony Ernest "Tony" Marsh** (20. heinäkuuta 1931 Stourbridge, Englanti – 7. toukokuuta 2009) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui viiteen Formula 1 -osakilpailuun kausilla 1957–1958 ja 1961. Hän oli parhaimmillaan kahdeksas Saksan GP:ssä 1958.

Marsh on voittanut Britannian Hillclimbing -sarjan mestaruuden kuudesti vuosina 1955–1957 ja 1965–1967. Hän kilpaili myös vuoden 1970 Le Mansin 24 tunnin ajossa John Wagstaffin kanssa. Marsh palasi kilpailemaan vuonna 1986 Marchilla. Hänen ajajansa Simon Law kuoli kolarissa Brighton Speed Trialsissa vuonna 1993. Marsh kuoli vuonna 2009 jouduttuaan sairaalaan hengitysvaikeuksien takia.

## Lähteet
Leslie Marr

**Leslie Marr** (14. elokuuta 1922 Durham – 4. toukokuuta 2021 Gimingham, Norfolk) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui kahteen Formula 1 -osakilpailuun kausilla –. Hän oli 13. vuoden 1954 Britannian GP:ssä. Marr voitti MM-sarjaan kuulumattoman Cornwall MRC F1 -kilpailun vuonna 1955 ja oli samana vuonna neljäs Uuden-Seelannin GP:ssä. Kilpa-ajouran ohella ja sen jälkeen Marr toimi taidemaalarina ja erikoistui maisematauluihin. Hän esiintyi myös vuonna 1954 kilpa-ajajasta kertovassa elokuvassa Mask of Dust. Hän oli aatelisarvoltaan baronetti, joka oli perintöä isoisältä James Marrilta, mutta hän ei käyttänyt arvonimeä.

Marr oli kansallisesti menestyksekäs taiteilija, joka teki maisemamaalauksia ja kilpa-autoilu oli hänelle harrastus. Hän palveli RAF:ssä radistina toisen maailmansodan aikana.

## Formula 1-tulokset

## Lähteet
Dimítrios Petrokókkinos

**Dimítrios Petrokókkinos** (; 17. huhtikuuta 1878 – 10. helmikuuta 1942) oli kreikkalainen tennispelaaja ja olympiamitalisti. Hän pelasi Ateenan olympialaisissa 1896 sekä kaksin- että nelinpeleissä. Petrokókkinos voitti nelinpelissä hopeaa yhdessä Dionýsios Kásdagliksen kanssa. Kaksinpelissä hän putosi ensimmäisellä kierroksella hävittyään Evángelos Rállikselle ja oli jaetulla kahdeksannella sijalla.

## Lähteet
Mallinkaistenjärvi

**Mallinkaistenjärvi**  on Kanta-Hämeessä Janakkalassa Mallinkaisten, Jokimaan ja Löyttymäen kylien välissä sijaitseva järvi.

## Maantietoa
Järven pinta-ala on 220&nbsp;hehtaaria, mikä tekee siitä Janakkalan kunnan seitsemänneksi suurimman järven . Se on 3,4&nbsp;kilometriä pitkä ja 1,7&nbsp;kilometriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 22,6&nbsp;kilometriä. Saaria on 20, joista yksi on yli hehtaarin, 12 ovat yli aarin ja 7 alle aarin kokoisia. Saarten yhteispinta-ala on 57,4 ha ja rantaviivan yhteispituus on 7,6&nbsp;kilometriä. Järven vedenpinnan korkeus on 116,5&nbsp;metriä mpy. Järven tilavuudeksi on luotaamalla saatu 11&nbsp;277 tuhatta kuutiometriä ja sen keskisyvyys on 5,1&nbsp;metriä ja suurin syvyys on 18,9&nbsp;metriä. Syvin kohta sijaitsee Olvi- ja Selkäsaarten kohdalla Isoselällä.

Järvi jakautuu Iso- ja Vähäselkään, joiden väliin jää 1,9&nbsp;kilometriä pitkä Hirvisalo, jolla on peltoja ja kesäasutusta. Hirvisalon luoteispuolella sijaitsevat Vuohi-, Kotka-, Liki-, Kallio- ja Uimasaari, länsipuolella on vain pienet luodot, itäpuolella Selkä- ja Olvisaari, ja saaren eteläkärjen molemmilla puolilla muun muassa Koppi- ja Pillansaari. Järvellä on vielä joitakin erityisiä lahtia. Pohjoisessa ovat Niemelän ja Saarisenlahdet, länsirannassa Kylkiäisenlahti, itärannassa 850&nbsp;metriä pitkä ja alle 100&nbsp;metriä leveä Valskerinlahti, eteläisen Marjamäenlahden itäpuolelta työntyy koilliseen 10&nbsp;metrisen salmen kautta Saparo.
## Vesistösuhteet
Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Tämän sisällä järvi kuuluu Mallasjoen valuma-alueeseen. Järveen laskee seitsemän metsäojaa, joista huomattavimmat ovat Kylkiäisen lyhyt laskuoja järven itäosaan ja Huntti-, Iso- ja Pikkusuon sekä Mustavirran ja Hyvä-Valkeen yhteinen laskuoja Niemelänlahteen. Järven laskuoja lähtee Saparon pohjoispäästä ja se virtaa luontaisena alas koskeen, jonka jälkeen se kääntyy itää yhtyen Mallasjokeen.

## Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Mallingaisjärvi". Järvi oli tuolloin täysin autio. Laskujoessa oli mylly kohdassa, jonka nimi oli ”Sammalisto”.

Vuonna 1966 julkaistussa peruskartassa on mökkirakennuksia runsaana Hirvisalossa, järven eteläpäässä, Kylkiäisen laskuojan ympärillä ja Kärvenmaan niemessä. Seuraavassa vuoden 1979 kartassa niitä tuli lisää edellisten alueiden rannoille. Laskujoki putosi koskessa monta metriä ja teki mutkan koulun kohdalla, jonka jälkeen se yhtyi Mallasjoessa olevan sahan patoaltaaseen.

## Virkistys
Mallinkaistenjärvellä Kylkiäistenlahdella on oma kunnan omistama virkistysalue ja se on suosittua kesämökkiseutua. Sekä Karkkuniemessä että Valskerinlahdella on polun varressa laavut.

## Lähteet
George S. Robertson

**George Stuart Robertson** (25. toukokuuta 1872 – 29. tammikuuta 1967) oli brittiläinen yleisurheilija, tennispelaaja, tiedemies ja olympiamitalisti.

Robertson opiskeli Oxfordin yliopistossa, jossa hän voitti Gaisford-palkinnon kreikkalaisesta runoudesta vuonna 1894 sekä Oxford Blue-palkinnon moukarinheitosta. Hän lähti Ateenan olympialaisiin 1896 nähtyään mainoksen niistä Lontoossa. Robertson aikoi kilpailla moukarinheitossa, mutta koska sitä ei järjestetty, hän osallistui kiekonheittoon. Kiekonheitossa hän sijoittui neljänneksi tuloksellaan 25,20 m, joka on olympiahistorian huonoin tallella oleva kiekonheittotulos. Tenniksessä Robertson hävisi ensimmäisellä kierroksella Kreikan Konstantinos Paspatikselle. Myös nelinpelissä Robertson ja hänen parinsa Edwin Flack hävisivät ensimmäisen ottelunsa, mutta koska he olivat saaneet vapaan pääsyn välieriin, he saivat pronssia. 

Robertson muistetaan myös hänen esityksestään olympialaisten päättäjäisissä. Hän lausui muinaiskreikaksi kirjoittamansa oodin urheilijoiden kyvykkyydelle.
Pyörökaarityyli

**Pyörökaarityyli** () on 1800-luvulla Saksassa syntynyt historisoiva arkkitehtuurin tyylisuuntaus, joka yhdisteli aineksia varhaiskristillisestä, bysanttilaisesta, normandialaisesta, romaanisesta ja varhaisrenessanssin arkkitehtuurista. 

Pyörökaarityylillä on keskeinen asema Ernst Lohrmannin intendenttikauden ajan (1841–1865) suomalaisessa kirkkoarkkitehtuurissa, ja monet uusgoottilaisiksi nimitetyistä kirkoista ovat paremminkin sen edustajia. Tyylin saksalaisia edustajia on Karlsruhen kaupunginarkitehti Heinrich Hübsch.

## Lähteet
*

### Viitteet
Looking Glass

**Looking Glass** (engl. 'kuvastin') voi tarkoittaa seuraavia:

* Looking Glass, nez perce -intiaanien päällikkö 1800-luvulla
* *[[Looking Glass EP|Looking Glass]]*, The Birthday Massacre -yhtyeen EP-julkaisu vuodelta 2008
* Looking Glass Studios, tietokonepelien kehittäjä 1990-luvulla.

Sanalla voidaan viitata myös ainakin seuraaviin asioihin:

## Kirjallisuus
* *[[Liisan seikkailut peilimaailmassa]]* (engl. *Through the Looking-Glass*), Lewis Carrollin kirja vuodelta 1871

* *[[Japanin sydämessä]]* (engl. *Japan Through the Looking Glass*), Alan Macfarlanen kirja vuodelta 2007

## Musiikki
### Albumit
* *[[Imaginations Through the Looking Glass]]*, Blind Guardian -yhtyeen DVD-taltiointi
* *[[Through the Looking Glass (Toton albumi)|Through the Looking Glass]]*, Toto-yhtyeen albumi vuodelta 2002
* *[[Through the Looking Glass (Jefferson Airplanen albumi)|Through the Looking Glass]]*, Jefferson Airplane -yhtyeen keikkataltionti vuodelta 1999
* *[[Through the Looking Glass (Siouxsie and the Bansheesin albumi)|Through the Looking Glass]]*, Siouxsie and the Banshees -yhtyeen albumi vuodelta 1987

### Kappaleet
* ”Through the Looking Glass”, Ken Hensleyn kappale vuodelta 1968
* ”Through the Looking Glass”, The Hoople -yhtyeen kappale
* ”Malice Through the Looking Glass”, Cradle of Filth -yhtyeen kappale

## Televisio ja elokuvat
* *[[Alice Through a Looking Glass]]*, elokuva vuodelta 1928
* *[[Looking Glass (elokuva)|Looking Glass]]*, elokuva vuodelta 2018
* ”Through the Looking Glass”, *[[Angel (televisiosarja)|Angel]]*-televisiosarjan jakso
* ”Peili” (), *[[Lost]]*-televisiosarjan jakso.
Bhutanin jalkapallomaajoukkue

**Bhutanin jalkapallomaajoukkue** edustaa Bhutania kansainvälisissä miesten jalkapallokilpailuissa ja sitä hallinnoi Bhutanin jalkapalloliitto. Bhutanin jalkapallomaajoukkue on virallisesti perustettu vuonna 1983, mutta FIFA:n jäsenyyden se sai vasta vuonna 2000.

Maajoukkue ei ole kertaakaan esiintynyt MM-kisoissa eikä Aasian maanosaliiton mestaruuskilpailuissa.

## Arvokisat
### Maailmanmestaruuskilpailut
*1930–2006 – *Ei osallistunut*
*2010 – *Jättäytyi pois*

### Aasian mestaruuskilpailut
* 1956–1996 – *Ei osallistunut*
* 2000 – *Ei selviytynyt karsinnoista*
* 2004 – *Ei selviytynyt karsinnoista*
* 2007 – *Ei osallistunut*
* 2011 – *Ei selviytynyt karsinnoista*

### Valmentajat
*  Kang Byung-Chan (2000-2002)
*  Yoo Kee-Heung (2002)
*  Arie Schans (2002-2003)
*  Henk Walk (2003)
*  Kharga Basnet (2003-2008)
*  Koji Gyotoku (2008-2010)
*  Hiroaki Matsuyama (2010-2012)
*  Kazunori Ohara (2012-2014)

## Lähteet
JC Chasez

**Joshua Scott ”JC” Chasez** (s. 8. elokuuta 1976) on yksi ’N Sync-poikabändin laulajista ja myös kritiikistään tunnettu tuomariston jäsen *[[America’s Best Dance Crew|America’s Best Dance Crew’ssa]]*.

## Albumit
### ’N Sync
* NSYNC (1997)
* Home for Christmas (1998)
* No Strings Attached (2000)
* Celebrity (2001)

### Soolo
* Schizophrenic (2004)

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat
MUSIS

**MUSIS** (*Multinational Satellite-based Imagery System for Surveillance, Reconnaissance and Observation*) on eräiden EU-maiden kehittämä sotilaallinen kaukokartoitussatelliittijärjestelmä. Maat ovat Saksa, Ranska, Italia, Espanja, Belgia ja Kreikka. Ensimmäinen satelliitti laukaistaneen vuonna 2015. Huhtikuussa 2010 julkisuudessa – yhdysvaltalaisessa lähteessä – on esitetty, että MUSIS-hanke olisi kuivumassa kokoon. Vuoden 2010 lopulla Ranska tilasi kaksi MUSIS-satelliittia EADS Astriumilta yhden miljardin euron hintaan. Vuoden 2011 huhtikuussa Belgian puolustusministeriön edustaja on väittänyt MUSIS-hankkeen olevan keskeytymässä. Ilmeisesti Ranskan tilasikin vuoden 2010 lopussa kaksi CSO-satelliittia, jotka toteuttavat Atrium ja Thales Alenia. Valmistuksen jako kilpailijoiden kesken vaikuttaa "lead market"-tyyppiseltä yritystuelta.

Optinen osa satelliittijärjestelmästä on perua Ranskan Helios-vakoilusatelliiteista ja Ranskan Pleiades-ohjelman vuonna 2010 laukaistavasta Orfeo-satelliitista. Tutka osuus satelliittijärjestelmästä perustuu Saksan SAR-Lupe-satelliitteihin ja Italian COSMO-Skymed-satelliitteihin – näitä satelliitteja on piakkoin taivaalla kaikkiaan yhdeksän kappaletta. Espanjan SEOSAT-satelliiteista tulee osa tätä järjestelmää.

## Lähteet
SEOSAT

**SEOSAT/Ingenio** on Espanjan satelliittikaukokartoitusjärjestelmä. 

EADS rakentaa Espanjan rahoituksella SEOSAT-satelliitin ESAn puitteissa. Satelliitti valmistunee vuonna 2011. 

Satelliittissa on optinen kuvausjärjestelmä, jonka erotuskyky on 2,5 metriä, ja lähi-infrapuna-alueen kuvausjärjestelmä, jonka erotuskyky on 10 metriä.

Sen sisarsatelliitti SEOSAR on sotilaallinen tutkasatelliitti, joka liittyy EU:n MUSIS-järjestelmään. Se valmistuu vuonna 2015.

## Aiheesta muualla

* Earth observation satellite systems in Europe  
* Thales-Alenian SEOSAT-sivu
Johannes Lahti

**Johannes Kristian Lahti** (29. toukokuuta 1952 Turku – 1. maaliskuuta 2017 Turku) oli suomalainen kymmenottelija ja valokuvaaja. Hän edusti urheilijana Turun Urheiluliittoa. Valokuvaajana hän julkaisi useita valokuvateoksia.

## Urheilu-ura

Lahti edusti Suomea vuoden 1976 olympialaisissa Montrealissa ja vuoden 1980 olympialaisissa Moskovassa sijoittuen kummallakin kerralla yhdenneksitoista. Montrealissa hänen loppupisteensä olivat 7711 (nykytaulukolla 7650) ja Moskovassa 7765 (nykytaulukolla 7725). Hän osallistui myös kaksiin EM-kisoihin: vuonna 1978 Prahassa hän oli seitsemäs oteltuaan tuloksen 7913 pistettä (nykytaulukolla 7875 pistettä), mutta vuonna 1982 Ateenassa hän joutui keskeyttämään.

Lahti voitti urallaan henkilökohtaisissa lajeissa yhteensä neljä SM-kultaa, yhden hopean ja pronssin ulkoradoilla sekä hopean sisäradoilla; hopeamitalit hän saavutti korkeushypyssä. Otteluennätyksensä 8&nbsp;090 pistettä hän otteli vuoden 1978 Kalevan kisoissa (silloin käytössä olleen taulukon mukaan tulos oli 8&nbsp;109 pistettä). Korkeushyppyennätyksensä 216&nbsp;cm hän hyppäsi vuonna 1971 ja jäi tuolloin vain yhden senttimetrin päähän Suomen ennätyksestä.

Lahti ylitti 19. syyskuuta 1976 ensimmäisenä suomalaisena 8&nbsp;000 pisteen rajan epävirallisessa kilpailussa Turussa. Tulosta 8041 ei hyväksytty viralliseksi Suomen ennätykseksi.

### Aikuisten SM-mitalit

**Ulkoradoilla**
*Kultaa 1977, 1978, 1980, 1982 (10-ottelu), 1980 (4×400 m)
*Hopeaa 1971 (Korkeus)
*Pronssia 1975 (10-ottelu)

**Sisäradoilla**
*Hopeaa 1971 (Korkeus)

### Ennätykset

**Ulkoradoilla**
*100 m 10,76 (1978)
*200 m 22,23 (1979)
*400 m 48,93 (1978)
*110 m aidat 14,83 (1977)
*Korkeus 216 (1971)
*Seiväs 460 (1980)
*Pituus 752 (1977)
*Kuula 14,64 (1977)
*Kiekko 44,00 (1982)
*Keihäs 73,50 (1975)
*10-ottelu 8090 (1978)

**Sisäradoilla**
*60 m 7,06 (1978)
*60 m aidat 8,45 (1978)
*Korkeus 210 (1971)
*Seiväs 460 (1980)
*Pituus 727 (1979)
*Kuula 14,91 (1980)
*7-ottelu 5866 (1980)

## Valokuvaajana

Valokuvaajana Lahti oli erikoistunut luonto- ja maisemakuvaukseen. Hän on kuvannut etenkin varsinaissuomalaisia aiheita ja julkaissut useita valokuvateoksia. 

### Julkaisuja

*
*
*
*
*
* 

## Katso myös
*Hannu Siitonen
* Kirja nimeltä Meremme – Itämeri monessa valossa

## Lähteet
* 

### Viitteet
Lazyboy TV

**Lazyboy TV** on pop/spoken wordia tekevän musiikkiprojekti Lazyboyn ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa albumi. Se julkaistiin vuonna 2004.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#  (feat. Lene)
# 
# 
#  (piiloraita)
#  (Brittiläisen version bonusraita)

## Lähteet
Theophilus Metcalfe

**Theophilus Metcalfe** (k. n. 1646) oli 1600-luvulla elänyt englantilainen pikakirjoittaja ja pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.

Metcalfe toimi Lontoossa pikakirjoittajana ja pikakirjoituksen opettajana.
Hän julkaisi vuonna 1633 oppikirjan pikakirjoitusjärjestelmästään nimellä *Radio-Stenography or Short Writing*. Järjestelmä oli pääpiirteiltään samantyyppinen kuin John Willisin, Edmond Willisin ja Thomas Sheltonin hiukan aikaisemmin julkaisemat englantilaiset järjestelmät.

## Lähteet
*

### Viitteet
Satu Jääskeläinen

**Satu Jääskeläinen** (s. 4. huhtikuuta 1970) on suomalainen juoksija, jonka päämatkat olivat 400 ja 800 metriä. Hän edusti Pyhäjärven Pohtia, Tervon Urheilijoita, Joensuun Katajaa ja Lahden Ahkeraa. Häntä valmensivat Reijo Honkanen, Pauli Pakarinen ja Timo Hietanen.

Jääskeläinen edusti Suomea 800 metrin juoksussa vuoden 1993 MM-kisoissa Stuttgartissa ja vuoden 1994 EM-kisoissa Helsingissä. Splitin EM-kisoissa 1990 ja Helsingin EM-kisoissa 1994 hän juoksi Suomen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa.

Jääskeläinen on kesäkuussa 2023 Suomen kaikkien aikojen tilastossa 800 metrillä kuudes.

## Aikuisten SM-mitalit
:Lähde: Tilastopaja

**Ulkoradoilla**
*Kultaa 1993 (400 m) ja 1994 (800 m)
*Hopeaa 1990 ja 1991 (400 m)
*Viestijuoksussa kultaa 1993 ja 1994(4 × 400 m ja 4 × 800 m)

**Sisäradoilla**
*Hopeaa 1990 (400 m) ja 1993 (800 m)

## Henkilökohtaiset ennätykset
:Lähde: Tilastopaja

**Ulkoradoilla**
*100 m 12,14 (1990)
*200 m 24,69 (1991)
*400 m 53,28 (1993)
*800 m 2.01,77 (1993)

**Sisäradoilla**
*60 m 7,96 (1990)
*200 m 26,13 (1990)
*200 m (ylipitkä) 25,33 (1990)
*400 m 55,23 (1990)
*400 m (ylipitkä) 54,86 (1990)
*800 m 2.08,6 (1994)

## Lähteet
Venäjän koripallon superliiga-kausi 2008–2009

**Kausi 2008–2009** oli 18. kausi, jolloin pelattiin Venäjän koripallon superliigan mestaruudesta. Teemu Rannikko oli kauden aikana ainoa suomalainen, joka pelasi sarjaa. Hänen joukkueensa oli Himki BK. Kauden voitti TsSKA Moskova.

## Sarjataulukko
Runkosarjan voitti PBK TsSKA Moskova.

## Liigakarsinta

## Pudotuspelit

## Aiheesta muualla
*Basket.ru   
*Euroliiga
Odottamaton ehdotus

**Odottamaton ehdotus** (engl. **The Proposal**) on yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Anne Fletcher. Käsikirjoituksen laati Pete Chiarelli ja pääosissa ovat Sandra Bullock ja Ryan Reynolds. Elokuva julkistettiin 18. kesäkuuta 2009 Australiassa ja 19. kesäkuuta Pohjois-Amerikassa (Touchstone Pictures).

## Arvostelut
* Filmgoer: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Blood Red Shoes

**Blood Red Shoes** on vuonna 2005 Brightonissa perustettu brittiläinen indie rock -duo.

## Jäsenet
* Laura-Mary Carter – kitara, laulu
* Steven Ansell – rummut, laulu

## Diskografia
### Studioalbumit
* Box of Secrets (2008)
* Fire like This (2010)
* In Time to Voices (2012)
* Blood Red Shoes (2014)
* Get Tragic (2019)
* *Ghosts On Tape* (2022)

### EP:t
* Water (2013)

### Kokoelmat
* I'll Be Your Eyes (2007)
* Tied at the Wrist (2015)

### Singlet
* Victory for the Magpie (2005)
* Stitch Me Back / Meet Me at Eight (2006)
* ADHD / Can't Find The Door (2006)
* You Bring Me Down / Try Harder (2006)
* It's Getting Boring by the Sea (2007)
* I Wish I Was Someone Better (2007)
* You Bring Me Down" (re-release) (2008)
* Say Something, Say Anything (2008)
* This is Not for You (2008)
* Light it Up (2010)
* Don't Ask / We Get Bored (2010)
* Heartsink / Into The Night (2010)
* Cold (2012)
* In Time to Voices (2012)
* The Perfect Mess (2014)
* An Animal (2014)
* Speech Coma (2014)
* Eye to Eye (2017)
* Bangsar (2017)
* God Complex (2018)
* Call Me Up Victoria (2018)
* Mexican Dress (2018)
* Howl (2018)
* Find My Own Remorse (2018)

## Lähteet

* bio Blood Red Shoes allmusic.com 

## Aiheesta muualla

* Viralliset kotisivut
Robert Thirsk

**Robert Brent "Bob" Thirsk**  (s. 17. elokuuta 1953) on kanadalainen insinööri, lääkäri ja Kanadan avaruusjärjestön (CSA) astronautti. Hän on naimisissa montrealilaisen Brenda Biasuttin kanssa. Heillä on kolme lasta. Thirsk suoritti konetekniikan diplomi-insinöörin tutkinnon (*M.Sc.*) MIT:ssä 1978, lääkärintutkinnon McGill Universityssä 1984 ja MBA-tutkinnon MIT Sloan School of Managementissa 1998.

## Ura NASAssa
Thirsk oli erikoistumassa perhelääkäriksi Queen Elizabeth Hospitalissa, Montrealissa, kun National Research Council of Canada valitsi hänet joulukuussa  1983 Kanadan astronauttiohjelmaan. Hän aloitti astronauttikoulutuksen helmikuussa 1984. Hän on perehtynyt muun muassa avaruuslääketieteeseen ja painottomuuden vaikutukseen sydämelle ja verisuonille. Hänen tiiminsä kehitti ja testasi kokeellista "painottomuuspukua".

20. heinäkuuta 1996 Thirsk lensi avaruussukkulalennolla STS-78 (Spacelab-lento) tehtäväspesialistina. Lennolla ollessaan Thirsk kirjoitti kaksi artikkelia *[[Calgary Sun]]* sanomalehteen. Kyseessä oli ensimmäinen kerta jolloin astronautin kirjoittama sanomalehtiartikkeli ilmestyi painettuna astronautin ollessa vielä kiertoradalla.

Hänet laukaistiin tehtäväspesialistina Sojuz TMA-15 lennolla 27. toukokuuta 2009 Kansainvälisellä avaruusasemalla (ISS). Thirsk oli ensimmäinen Sojuz-aluksella lentänyt kanadalainen astronautti. Hän toimi lentoinsinöörinä ISS:n Retkikunta 20:ssä ja Retkikunta 21:ssä. ISS:llä hän tutki painottomuuden pitkäaikaisvaikutuksia Hän palasi Maahan lennolla Sojuz TMA-15 1. joulukuuta 2009.

Thirsk tapasi avaruuslentonsa aikana kaksi muuta kanadalaista ISS:llä: Julie Payetten (avaruussukkula Endeavourin lento STS-127) ja Guy Lalibertén (Sojuz TMA-16 myöhemmin vuoden 2009 aikana.)  Thirskin ja  Payetten tapaaminen oli ensimmäinen kerta jolloin kaksi kanadalaista kohtasi avaruudessa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Canadian Space Agency Official Biography
*Biography at NASA
*Spacefacts biography of Robert Thirsk
*Doctor Profile for Robert Thirsk  (College of Physicians and Surgeons of Ontario)
Rudolf Clausius

**Rudolf Julius Emanuel Clausius** (synt. **Rudolf Gottlieb**; 2. tammikuuta 1822 Köslin, Pommeri, nykyinen Luoteis-Puola – 24. elokuuta 1888 Bonn, Saksa) oli saksalainen fyysikko. Hän muotoili termodynamiikan toisen pääsäännön, jota Sadi Carnot oli jo kehitellyt, ja keksi käsitteen entropia.

Hän esitti myös kineettisen kaasuteorian samanaikaisesti August Kröningin ja William Thomsonin eli lordi Kelvinin kanssa. Clausiusta pidetään yhtenä termodynamiikan eli lämpöopin perustajista.

Clausius aloitti opintonsa Berliinin yliopistossa epävarmana pääaineen valinnasta. Hän päätyi suorittamaan tutkinnon matematiikasta ja fysiikasta, ja toimi lukion opettajana samalla kuin jatkoi opintojaan. Hän väitteli Hallen yliopistossa vuonna 1848.

Clausius–Clapeyronin yhtälö on nimetty Clausiuksen ja Benoît Paul Émile Clapeyronin mukaan.

## Lähteet
Marjatta Kilpi

**Irja Marjatta Kilpi** (19. huhtikuuta 1935 Helsinki – 23. syyskuuta 1998 Heinola) oli suomalainen kirjailija. Koulutukseltaan hän oli historian maisteri. Hän teki työtä kustannustalossa ja kirjastossa.

Kirjailija, toimittaja ja suomentaja Tuomas Kilpi on Marjatta Kilven poika.

## Teokset
**Lasisormus*. WSOY 1967 (nimellä *Marjatta Salo*)
**Ruusu ja ritari*. Gummerus 1971
**Aurora ja rakkaus*. Gummerus 1974
**Älä kutsu kukkaseksi*. Gummerus 1976
**Kuin vesilintu lahdella* : romaani. Gummerus 1977
**Koti-isä* ; kirj. Marjatta Kilpi ; kuv. Ulla Vaajakallio. Lasten oma kirjakerho, Sanoma, Helsinki 1979
**Halkeilevat kehykset* : romaani. Weilin + Göös, Espoo 1980
**Yksityiset unet*. Gummerus 1986, Koko kansan kirjakerho, Helsinki 1987
**Sapattivuosi*. FinnEpos, Espoo 1990

## Suomennoksia
* Ulla Ståhlberg : *Ratsastuksen alkeet* ; suomentanut ja Suomen oloihin sovittanut Marjatta Kilpi. Gummerus 1992

## Palkinnot
* Gummeruksen tunnustuspalkinto 1977
* Espoon kaupungin palkinto
* Ikaros-palkinto

## Lähteet
*
Poas

**Poas** voit tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

* POAS, lyhenne Pirkan Opiskelija-asunnot Oy:n nimestä
* Poás, kerrostulivuori Costa Ricassa
Louis Prosper Guénin

**Louis Prosper Guénin**  oli ranskalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.

Guénin jatkoi Aimé Paris'n pikakirjoitusjärjestelmän kehitystyötä ja julkaisi siitä 1870- ja 1880-luvuilla aikaisempaa parempia oppikirjoja. Hän muun muassa kehitti järjestelmän lyhennyskäytäntöjä siten, että järjestelmällä voitaisiin kirjoittaa entistä nopeammin.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Poás

**Poás** on kerrostulivuori Costa Ricassa, 45 kilometriä maan pääkaupungista San Josésta koilliseen. Korkeutta vuorella on 2&nbsp;708 metriä. Poás on yksi Costa Rican aktiivisimmista tulivuorista, ja se on purkautunut viimeksi vuonna 2010. 

Poásilla on kolme kraatteria. Huipulla sijaitsee kaksi kraatterijärveä, joista eteläisempi on nimeltään Botos. Se on kirkas- ja kylmävetinen. Botos on viimeksi purkautunut noin 7&nbsp;500 vuotta sitten. Pohjoisempi kraatterijärvi on nimeltään Laguna Caliente. Se puolestaan lukeutuu maailman happoisimpiin järviin ja sen pH on miltei nolla. Laguna Calientella on tapahtunut useasti hydrovulkaanisia purkauksia vuoden 1828 jälkeen, jolloin ensimmäinen purkaus tapahtui.

Tulivuorella vierailee vuosittain tuhansittain ihmisiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Poás Observatorio Vulcanológico y Sismológico de Costa Rican sivuilla
Tuhkamarkkinat

**Tuhkamarkkinat** on alun perin keskiajalta, ja sittemmin vuodesta 1995 lähtien järjestetty markkinatapahtuma Naantalissa.

Nykyään ne järjestetään helmikuussa laskiaisen aikoihin. Markkinat ovat yksipäiväiset ja myynnissä on perinnetuotteita, elintarvikkeita ja muuta toritavaraa, näytillä on kotieläimiä, sekä muuta markkinatapahtumaa. Myös Naantalin kirkossa pidettävä Tuhkamessu ja erilaiset kulkueet kuuluvat ohjelmistoon, joka vaihtelee vuosittain ja perustuu Naantalin historiaan. Markkinapaikkoja on keskustan torin ja vanhassakaupungissa vanhantorin ja Itsenäisyydenaukion ympäristössä.

## Historia

Tuhkamarkkinat pidettiin ensimmäisen kerran tuhkakeskiviikkona 23. helmikuuta 1452, mistä markkinoiden nimikin juontaa juurensa. Silloin markkinat saattoivat kestää viikonkin ja tapahtumaan kuului kirkollinen kulkue, kaupankäyntiä ja hallinnon tiedotuksia. Alun perin markkinakenttänä toimi merenjää, mutta epävakaiden jääolosuhteiden takia ne siirrettiin nykyiselle paikalleen Mannerheiminkadun ympäristöön.

Turku painosti Naantalia, koska se halusi suositut markkinat itselleen. Tämän seurauksena Ruotsin kuningas Kustaa Vaasa kielsi markkinat ensimmäisen kerran vuonna 1531. Naantali sai kuitenkin markkinat takaisin, mutta Turku jatkoi painostustaan, kunnes vuonna 1748 se sai ne ja Naantali joutui ottamaan Tuhkamarkkinoiden tilalle Matinpäivänmarkkinat. Turun halukkuus tuhkamarkkinoita kohtaan johtui myös sen pyrkimyksistä liittää Naantali itseensä. Myöhemmin Naantali sai takaisin oikeudet Tuhkamarkkinoihin, mutta kiinnostus alkoi hiipua ja järjestyshäiröitä varten jouduttiin kutsumaan kasakoitakin Turusta, joten maistraatti kielsi markkinat vuonna 1881, kunnes vuonna 1995 perinne taas jatkui.

## Lähteet
The Porn Kings

**The Porn Kings** on brittiläinen elektronista musiikkia esittävä yhtye. Yhtye aloitti toiminnan vuonna 1996 ja julkaisi ensimmäisen singlensä "Up to No Good" samana vuonna. 

## Singlet
* 1996: *Pumpin The Junk*
* 1996: *Up To No Good*
* 1997: *Amour (C'mon)* 
* 1999: *Up To Tha Wildstyle* (The Porn Kings vs. DJ Supreme)
* 2001: *Sledger*
* 2003: *Rock To The Rhythm*
* 2003: *Shake Ya Shimmy* (The Porn Kings vs. Flip & Fill)
* 2006: *Brand new Track*

## Aiheesta muualla
* Porn Kings/Discogs.com
Rumo Ylämaailmassa

**Rumo Ylämaailmassa** (*Rumo & Die Wunder im Dunkeln*) on saksalaisen Walter Moersin kirjoittama Zamonia-kirjasarjan kolmas osa. Saksankielisestä alkuteoksesta poiketen *Rumo & Die Wunder im Dunkeln* on julkaistu Suomessa kahtena kirjana, jotka muodostavat oman Pimeyden ihmeet -sarjan. Sen toinen osa, Rumo Alimaailmassa, julkaistiin vuonna 2006.

## Juoni

Kirja sijoittuu, kuten osa muistakin Walter Moersin kirjoista, Zamoniaan. Tarina alkaa kaukkangerien maatilalta, jonne hyökkää kyklooppien lauma. Rumo otetaan muiden mukana vangiksi meressä vaeltavien paholaiskallioiden uumeniin, missä Rumo tapaa Haikalamato Smeikin. Smeikin avulla Rumo vapauttaa kaukkangerit kykloopeiltä. Kirjassa Rumo seuraa merkillistä hopearihmaa, joka leijuu hajujenmaailmassa korkealla muiden yllä. Rihma johtaa Wolpertingiin, Rumon oman lajin kaupunkiin, ja Rumo tapaa kauniin wolpertingneidon, Ralan. Rumo rakastuu Ralaan, mutta saa vihamiehekseen Ralan veljen, Rolvin. Rumo lähtee nornametsään, jotta saisi itselleen palan puuta, jonka juuret yltyvät kammottavaan alimaailmaan asti, valloittaakseen Ralan sydämen itselleen. Palattuaan takaisin, Rumo näkee hävityksen, sillä kaupunki on tuhottu, eikä Ralasta näy jälkeäkään. Kaupungissa sijainneen mustan kupolin tilalle on ilmestynyt suuri pudotus, jonne Rumo kapuaa kirjan lopuksi.

## Aiheesta muualla
* Colin Greenland: Here be monsters. The Guardian 4.12.2004. 
* Here be monsters. Kirkus Reviews  1.7.2006.
Yellowknifen lentoasema

**Yellowknifen lentoasema** ()  on kansainvälinen lentoasema Kanadan Luoteisterritoriossa noin 6 km Yellowknifen kaupungista. Kenttää ylläpitää Luoteisterritorioitten hallinto. 

## Historia
Lentoaseman ensimmäinen sorapintaisen kiitotien rakennutti Canadian Pacific Airlines. Vuonna 1944 kuuden miehen joukko Walter Gilbertin johdolla rakensi Ison Orjajärven rannan suuntaisen kiitotien viiden päivän aikana. Lentokentältä ei ollut tietä Yellowknifen kaupunkiin ja matkustajat joutuivat kulkemaan vesilentokoneilla kentän ja kaupungin välillä. Talvella 1945 tienrakennuskoneita tuotiin Fort Simpsonista ja tie kentältä kaupunkiin rakennettiin.

Lentokentän toiminnot siirtyivät Luoteisterritorioiden hallinnon vastuulle vuonna 1946. Vuosina 1946–1947 kaksi uutta sorapintaista kiitotietä rakennettiin noin puoli kilometriä etelään alkuperisestä sijainnista. Vuonna 1954 molemmat kiitotiet saivat kestopäällysteen ja lentoasema aloitti ympärivuorokautisen toiminnan. Toukokuussa 1957 lentoasema sai kansainvälisen statuksen varalaskeutumispaikkana. Uusi moderni termaanirakennus valmistui 1963. Uusittu lennonjohtotorni valmistui 1972. Matkustajaterminaalia on laajennettu vuosien mittaan useasti, vuosina 1973, 1989, 2005 ja viimeisin terminaalin remontointi valmistui 2006.

## Lentoyhtiöt ja kohteet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Turku 1300-luvulla

**1300-luvulla Turun** asema kaupunkina vahvistui. Turun tuomiokirkko vihittiin käyttöön kesäkuussa 1300. On tosin epäselvää, missä määrin nykyisen kivi- ja tiilikirkon osia kuului tällöin vihittyyn rakennukseen, joka joidenkin tutkijoiden mielestä saattoi olla puuta. Turun kaupungin perustamisesta ei ole säilynyt varsinaista perustamiskirjaa, jossa kaupungille myönnettäisiin kaupunkioikeudet. Turun pormestareista, raadista ja raadinkokouksista on olemassa varmat todisteet vuodelta 1324. Turusta kaupunkina on myös maininta jo vuodelta 1309. 

## Väkivaltainen 1300-luku

Ruotsi yritti 1300-luvun alkupuoliskolla ulottaa valtaansa suuremmalle alueelle ja ajanjakso sisälsikin jatkuvia sotia, ryöstöretkiä ja rajakahakoita, joissa osapuolet pyrkivät joko laajentamaan tai puolustamaan omaa nautinta-aluettaan ja valtapiiriään. Turkua tämä vaihe kosketti etenkin vuonna 1318, jolloin novgorodilaiset joidenkin tulkintojen mukaan polttivat kaupungin niin, että ainoastaan Turun linna säästyi tuholta. Pähkinäsaaren rauhassa vuonna 1323 määriteltiin Ruotsin ja Novgorodin välinen raja.

## Kaupankäynti kasvaa

Turku oli pitkään Suomen merkittävin myös kaupankäynnin saralla. Se lukeutui keskiajalla Hansaliiton kaupan ja merenkulun piiriin. 1300-luvulla kaksi kolmasosaa kaupungin porvareista oli saksalaisia, mutta vähitellen kotimaisten porvarien osuus kasvoi. Kauppiailla oli useita yhteisöjä, kiltoja, joiden kiltataloissa juhlinta saattoi yltyä varsin riehakkaaksi. Vilkkaat kauppasuhteet kohdistuivat etenkin Tukholmaan ja Tallinnaan, mutta myös Pohjanmaalle, Novgorodiin ja Itämeren etelärannikon suurin hansakaupunkeihin. Hämeeseen kulki Turusta tunnettu maantie, Hämeen Härkätie. Viipuriin vei Suuri Rantatie, joka sittemmin tunnettiin Kuninkaantienä.

## Galleria

Tiedosto:Vexillum aboense.jpg|Turun kaupungin tunnus pohjautuu keskiaikaiseen sinettiin vuodelta 1309.
Tiedosto:Turku Castle.jpg|Turun linnan ensimmäisen vaiheen rakennustyöt valmistuivat 1200-luvun lopulla.
Tiedosto:Magnus Ericson.jpg|Maunu Eerikinpoika, Ruotsin kuningas vuosina 1319–1364.
Tiedosto:Margrete 1.jpg|Margareeta I oli Tanskan, Norjan ja Ruotsin hallitsija, joka perusti Kalmarin unionin 1300-luvun lopulla.


## Lähteet
Lännenvihermamba

**Lännenvihermamba** (*Dendroaspis viridis*) on Afrikasta kotoisin oleva käärme. Lännenvihermamba on erittäin nopealiikkeinen ja tappavan myrkyllinen. Se kuuluu maailman kymmenen myrkyllisimmän käärmelajin joukkoon, mutta ei ole yhtä myrkyllinen kuin mustamamba. Lännenvihermamba syö ravinnokseen lintuja, nisäkkäitä ja liskoja. Se asuu yleensä puissa. Lännenvihermamba on kotoisin Länsi-Afrikasta mukaan lukien Liberian ja Norsunluurannikon. Se kasvaa noin kaksi metriä pitkäksi. Sillä on suuret vihreät suomut, joissa on musta reuna. Suomut sen pitkässä hännässä ovat keltaisia ja niissäkin on musta reuna. Se on pääasiassa päiväeläin, mutta voi saalistaa myös öisin. Lännenvihermamballe hyvin läheistä sukua ovat vihermamba, jamesoninmamba ja mustamamba.


Western Green Mamba 12.jpg| Lännenvihermamba
Western_Green_Mamba_02.jpg|*Dendroaspis viridis*
Dendroaspis viridisPCCA20051227-1887B.jpg|


## Katso myös
* Mambat
* Mustamamba
* Vihermamba

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: Dendroaspis viridis 
* UniProt: Taxonomy - ''Dendroaspis viridis'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Dendroaspis viridis'' 
* PheroBase: Semiochemicals of Dendroaspis viridis, the Western green mamba 
*The University of Adelaide, Australia, Clinical Toxinology Resources: Dendroaspis viridis
Kustaa Aadolfin kirkko (Iisalmi)

**Iisalmen Kustaa Adolfin kirkko** eli **Iisalmen vanha kirkko** on 1780 käyttöön otettu puinen ristikirkko Iisalmessa. Museoviraston on luokitellut kirkon valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Ennen vuoden 1970 alussa tapahtunutta kunta- ja seurakuntaliitosta Kustaa Aadolfin kirkko oli Iisalmen maaseurakunnan kirkkona, kun taas kaupunkiseurakunta käytti vuonna 1934 valmistunutta uutta kirkkoa.

## Historia

Iisalmen kirkkopitäjä on muodostettu 1620 Kuopion emäseurakunnan pohjoisosista. Aluksi se käsitti koko Ylä-Savon alueet, mutta myöhemmin siitä on erotettu kappeleiksi nykyiset Kiuruveden, Lapinlahden, Pielaveden, Sonkajärven ja Vieremän seurakunnat.

Iisalmen Kustaa Adolfin kirkko eli Iisalmen vanha kirkko on seurakunnan kolmas kirkkorakennus. Ensimmäinen tuhoutui tulipalossa 1700 ja toinen, muodoltaan ristikirkko, purettiin huonon kuntonsa vuoksi nykyisen kirkon valmistuttua.

Puista kirkkoa varten saatiin piirustukset Tukholman yli-intendentinvirastosta ja vuonna 1778 aloitetut rakennustyöt tehtiin kalajokelaisen kirkonrakentaja-rakennusmestari Simon Jylkkä-Silvénin johdolla vuosina 1779–1780. Kirkko vihittiin käyttöön 5. maaliskuuta 1780. 

Kellotapuliin kiinnitetyn Kustaa Adolfin kirkkojen muistolaatan mukaan kellotapuli on vuodelta 1700. Kellotapuli on toisen lähteen mukaan vasta 1700-luvun puolivälistä, mutta tarkkaa rakentamisvuotta ei tiedetä. Vuonna 1752 tapuli tervattiin rakennusmestari Anders Brovallin johdolla, ja Mikael Toppelius maalasi sen vuonna 1756. 

Kirkkoa on kunnostettu useaan otteeseen. Vuonna 1876 kirkkoa kunnostettiin sisä- ja ulkoarkkitehtuuriltaan ja sisustukseltaan arkkitehti F. A. Sjöströmin laatiman ehdotuksen mukaisesti, jolloin muun muassa sisäholvi purettiin. Vuonna 1927 kirkkoa muutettiin ja sisustusta uusittiin Rafael Blomstedtin suunnitelmien mukaan. Sen jälkeen kirkossa tehdyt muutokset ovat vähäiset.

Kirkon pohjoispuolella sijainnut kirkkoherranpappila siirrettiin Helsingin Seurasaaren ulkomuseoon. Pappilasta jäi jäljelle koivukuja ja suuri kivinavetta.

## Muistomerkkejä
* Sankariristi sankarihautausmaalla
* Katovuosista kärsineiden muistomerkki
* A. I. Arwidssonin muistomerkki 1985
* Petter Kumpulaisen muistomerkki 1925
* Kauppis-Heikin hautamuistomerkki
* Juhani Ahon hautamuistomerkki (Venny Soldan-Brofelt)

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Iisalmen seurakunta
*
* Rafael Blomstedt : Kirkkotaiteen elpyminen. Iisalmen maaseurakunnan kirkko uudessa hahmossa, Suomen Kuvalehti, 20.12.1927, nro 51-52, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Claudia Liliana González

**Claudia Liliana González** (s. 1969 Cali, Kolumbia) on kolumbialainen näyttelijä.

González opiskeli aluksi arkkitehtuuria, mutta päätti ryhtyä näyttelijäksi osallistuttuaan muutamille näyttelemisen kursseille. Vuoteen 1994 asti hän näytteli pienissä televisiorooleissa, kunnes hän sai Daniela Reyesin roolin menestyneessä telenovelassa *Café con aroma de mujer*. Mentyään naimisiin González jätti näyttelemisen, mutta tauko jäi lyhyeksi sillä hän palasi vuonna 1998 telenovelaan *Amores como el nuestro*. Vuodesta 2009 lähtien hän on näytellyt Lina Vargasin roolissa telenovelassa *Bermúdez*.
Iisalmen uusikirkko

**Iisalmen uusikirkko** tai **Pyhän Ristin kirkko** on arkkitehti Eino Pitkäsen suunnittelema kirkko Iisalmessa. Vuonna 1933 aloitettiin rakennustyöt, ja kirkko vihittiin 14. lokakuuta 1934. Kirkko on päätytornillinen basilika. Tiilestä ja betonista rakennettu kirkko edustaa klassismiin perustuvaa uusasiallisuutta, joka jo muistuttaa funktionalismia vaaleine seinäpintoineen. Ennen vuoden 1970 kunta- ja seurakuntaliitosta Pyhän Ristin kirkko oli Iisalmen kaupunkiseurakunnan kirkko.

Alttaritaulu on taiteilija Uuno Eskolan tekemä mosaiikkiteos ja esittää Ristiinnaulittua.

## Lähteet
*
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*