open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1958

**Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1958** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Tukholmassa 1958.

## Joukkueen valitseminen
Suomen EM-joukkue nimettiin pääosiltaan Kouvolassa pidettyjen Kalevan kisojen jälkeen, mutta muutamille urheilijoille varattiin vielä mahdollisuus lisänäyttöihin. Valinnoissa ei noudatettu kovinkaan tiukkaa linjaa, koska kilpailut pidettiin naapurimaassa. Tilastotulosten perusteella vain 10-15 urheilijan joukkue olisi voinut olla riittävä, mutta lopulta kisoihin lähetettiin 29 urheilijaa. 

Kovinkaan suuria mitaliodotuksia suomalaisilla ei ennen kisoja ollut. Kymmenen suomalaista mahtui kymmenen parhaan joukkoon tilastoissa, joissa oli mukana vain Tukholmaan ilmoitetut urheilijat. Korkeimmilla sijoilla olivat Eeles Landström, joka oli seiväshypyn tilastossa toisena, sekä Eero Salminen, joka oli korkeushypyssä neljäntenä. Suomen keihäsmiehistä parhaiten kesällä 1958 heittänyt Erkki Ahvenniemi ei voinut lähteä EM-kisoihin äkillisen sairastumisen vuoksi.

## Menestys
EM-kisat Tukholmassa 1958 todistivat Suomen yleisurheilun putoamista kansainväliseltä huipputasolta. Eeles Landström onnistui uusimaan Euroopan mestaruuden seiväshypyssä, mutta tämä kulta jäikin Suomen ainoaksi mitaliksi. Pistesijoille (sijat 4-6) pääsi kuusi suomalaista.

Suomalaisista mitalitoivoista Olavi Vuorisalo oli 1&nbsp;500 metrillä viides, Carol Lindroos kiekonheitossa seitsemäs ja Eero Salminen korkeushypyssä kahdeksas. Kolmatta kertaa EM-maratonille osallistunut Veikko Karvonen oli tällä kertaa kuudes. Nämä olivat ensimmäiset EM-kisat, joissa Suomi ei saavuttanut maratonilta mitalia. Ensimmäistä kertaa ilman mitalia jäätiin myös keihäänheitossa, jossa tosin Väinö Kuisma jäi mitalisijasta vain 36 senttiä. Positiivisin suomalaisyllättäjä oli Markus Kahma, joka venyi kymmenottelussa Suomen ennätyspisteisiin 7137, mikä riitti kilpailussa neljänteen sijaan.

## Kuuden parhaan joukkoon sijoittuneet

## Urheilijat lajeittain
### Miehet

### Naiset

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1954

**Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1954** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Bernissä 1954.

## Joukkueen valitseminen
Yleisurheilun yhteistoimintavaliokunta valitsi pääosan EM-kisajoukkueesta Turussa Kalevan kisojen jälkeen pidetyssä kokouksessa 13. elokuuta 1950. Neljä päivää myöhemmin pidetyssä toisessa kokouksessa joukkueeseen otettiin mukaan vielä neljä miesjuoksijaa ja ainoana naisurheilijana 800 metrin juoksija Inga-Lill Nyqvist. Joukkueeseen tuli valituksi yhteensä 30 urheilijaa.

Valituista urheilijoista noin kymmenellä uskottiin olevan mitalimahdollisuuksia. Suurimmat odotukset kohdistuivat maratoonareihin, estejuoksijoihin, keihäänheittäjiin ja seiväshyppääjiin. Lisäksi kolmiloikkaaja Tapio Lehto oli Euroopan tilastossa kolmannella sijalla.

## Menestys
Suomi säilytti edelleen asemansa Euroopan parhaiden yleisurheilumaiden joukossa saavuttamalla Bernistä yhdeksän mitalia. Kaksi kultaa, kolme hopeaa ja neljä pronssia takasivat mitalitilaston kuudennen sijan. Pistesijoja (sijat 4-6) suomalaisille kertyi neljä.

Kisojen avauspäivänä Veikko Karvonen juoksi maratonreitiltä ensimmäisenä maaliin, mutta lopulliset tulokset jäivät tuomarineuvoston harkintaan, koska stadionille kärjessä tullut Neuvostoliiton Ivan Filin juoksi stadionilla harhaan toimitsijoiden virheen vuoksi. Lopulta tuloksia ei kuitenkaan muutettu ja Karvonen sai kultamitalin. Filin ehti kilpailussa kolmannelle sijalle.

Toisen mestaruuden Suomelle voitti Eeles Landström, joka vuonna 1950 oli jo parantanut seiväshypyn Suomen ennätystä kolmesti. Bernissä Euroopan mestaruuteen vaadittiin tulos 440, joka oli jälleen uusi SE. Suomen ennätyksiin venyivät myös Voitto Hellstén 400 metrillä ja Ossi Mildh 400 metrin aidoissa. Hellsténin aika riitti hopeamitaliin ja Mildhin aika pronssiin. Lisäksi he olivat voittamassa 4 x 400 metrillä Suomen kautta aikojen ensimmäistä EM-viestimitalia. Etenkin Hellsténin ja Mildhin henkilökohtaisia mitaleja pidettiin yllätyksenä, kuten myös Torbjörn Lasseniuksen hopeamitalia kymmenottelussa.

Estejuoksun maailmantilaston ykköseltä, Olavi Rinteenpäältä odotettiin mestaruutta, mutta hän sai tyytyä hopeaan. Myös keihäänheitosta odotettiin enemmän, vaikka Soini Nikkinen saavuttikin pronssia. Keihäsmestaruutta puolustanut Toivo Hyytiäinen oli käsivammaisena vasta yhdeksäs. Pettymyksenä pidettiin myös jopa mitaliehdokkaaksi arvioidun Jorma Valkaman jäämistä pituushypyn loppukilpailun ulkopuolelle.

### Mitalistit

## Urheilijat lajeittain
### Miehet

### Naiset

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Beyond the Self

**Beyond the Self** on ranskalaisen Fractal Gates -yhtyeen toinen pitkäsoitto. Se julkaistiin 18. helmikuuta 2013. Albumin masteroinnista ja miksauksesta vastasi Dan Swanö.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltäneet ja sanoittaneet Sébastien Pierre & Stéphane Peudupin, ellei toisin mainittu.

#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
;Yhtye
* Sebastien Pierre – laulu, koskettimet, rumpuohjelmointi
* Stéphane Peudupin – kitarat
* Arnaud Hoarau – kitarat
* Antoine Verdier – bassokitara

;Vierailevat muusikot
* Arnaud Hoarau – soolokitara (#10)
* Sotiris Vayenas – soolokitara (#7)
* Dan Swanö – puhtaat vokaalit (#3 & #10)

## Arvostelut
* Sputnikmusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1966

**Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1966** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Budapestissa 1966.

## Ennakko-odotukset
Suomen yleisurheilun taso oli 1960-luvun alun jälkeen kääntynyt selvään laskuun, mikä heijastui myös EM-kisavalintoihin. Tampereen Kalevan kisojen jälkeen valittuun EM-joukkueeseen kelpuutettiin vain 14 mies- ja kaksi naisurheilijaa. Edustusjoukkue oli pienempi kuin kertaakaan aiemmin EM-kisahistoriassa.

Kahdeksan suomalaisurheilijaa oli kymmenen parhaan joukossa Euroopan tilastoissa, joten Suomella näytti olevan mahdollisuuksia muutamaan mitaliin. Korkeimmalla tilastoissa oli pituushypyn Suomen ennätyksen 816 hypännyt Rainer Stenius, joka lähti puolustamaan edellisten EM-kisojen hopeamitaliaan. Keihäänheitossa mitalitoiveet kohdistuivat olympiavoittaja Pauli Nevalaan ja vahvassa vireessä olleeseen Jorma Kinnuseen.

## Menestys
Ensimmäistä kertaa EM-kisoissa loppukilpailuihin pääsi kahdeksan urheilijaa kuuden asemasta, joten epävirallisia mutta yleisesti käytettyjä pisteitä jaettiin nyt kahdeksalle parhaalle. Pistesijoja Suomelle kertyi kahdeksan, mutta ensimmäistä kertaa kisahistoriassa suomalaisurheilijat eivät saavuttaneet yhtään mitalia.

Lähimpänä mitali oli keihäänheitossa, jossa Pauli Nevala oli kolmantena aina viimeiselle kierrokselle asti, jolloin Unkarin Gergeley Kulcsar ohitti hänet 18 sentillä. Väinö Kuisma sijoittui kuudenneksi, mutta Jorma Kinnusen tekniikka oli täysin sekaisin ja tuloksena oli finaalin viimeinen sija hieman yli 70 metrin tuloksella.

Mitalissa kiinni kisan loppuhetkille asti oli myös 400 metrin aitajuoksija Jaakko Tuominen, joka kompuroi viimeiseen aitaan ja jäi viidenneksi. Heikkotasoisessa pituusfinaalissa Rainer Stenius oli toisena vielä kolmen kierroksen jälkeen, mutta loppukierroksilla kolme miestä meni ohi ja tuloksena oli viides sija. Maraton-juoksun seitsemänneksi sijoittunut Kalevi Ihaksi oli kärkikamppailussa mukana 37 kilometriin asti, mutta viimeisillä kilometreillä pronssisijakin karkasi puolentoista minuutin päähän. Kisojen ainoasta Suomen ennätyksestä vastasi estejuoksija Jouko Kuha, jonka aika 8.36,2 ei kuitenkaan riittänyt loppukilpailupaikkaan.

### Kahdeksan parhaan joukkoon sijoittuneet

## Urheilijat lajeittain
### Miehet

### Naiset

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1962

**Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1962** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Belgradissa 1962.

## Ennakko-odotukset
Suomen Urheiluliiton johtokunta valitsi vuoden 1962 EM-joukkueen kahdessa erässä Lappeenrannan Kalevan kisojen jälkeen elokuun puolivälissä. Ensimmäisessä vaiheessa valittiin 25 miesurheilijaa ja kolme naista, ja lisänäyttöjen jälkeen vielä kolme miestä. Nämä olivat ensimmäiset EM-kisat, joissa lajeihin sai osallistua kolme urheilijaa samasta maasta.

Julkisuudessa ei esitetty virallisia mitalitavoitteita, mutta tilastotulosten perusteella realistisia mahdollisuuksia oli yli viiteen suomalaismitaliin. Pentti Nikula oli hypännyt seipään maailman ennätyksen 494, ja hänen lisäkseen myös Kauko Nyström ja Risto Ankio olivat seiväshypyn Euroopan tilastossa neljän parhaan joukossa. Pituushypyn Euroopan tilastossa kaksi suomalaista oli viiden parhaan joukossa, minkä lisäksi vielä viiden eri lajin edustajia mahtui tilastoissa kuuden parhaan joukkoon.

## Menestys
Suomalaiset saivat Belgradissa mitaleja vain seiväs- ja pituushypystä, joista saaliina oli kuitenkin yhteensä neljä mitalia. Seipäässä Pentti Nikulan, Kauko Nyströmin ja Risto Ankion kolmoisvoiton esteenä oli Tšekkoslovakian Rudolf Tomasek, joka sijoittui hopealle samalla tuloksella lievästä jalkavaivasta kärsineen Nyströmin kanssa. Pituudessa Rainer Stenius yllätti hyppäämällä hopealle ennätyksellään 785. Pentti Eskola sijoittui pronssille samalla tuloksella, kun taas Jorma Valkama jäi pituusfinaalin viimeiseksi.

Suomi oli saada viidennenkin mitalin, sillä Olavi Salonen sijoittui 800 metrillä neljänneksi samalla ajalla hopea- ja pronssimiesten kanssa. Neljännen sijan saavutti myös Jussi Rintamäki 400 metrin aidoissa. Keihäänheitossa koettiin paha pettymys, kun voittajasuosikkeihin lukeutunut Pauli Nevala ei selviytynyt aamukarsinnasta loppukilpailuun.

Keskeyttämään joutuneista suomalaisista estejuoksija Ilmari Kurkivuori kärsi vatsataudista ja kymmenottelija Seppo Suutari jäi ilman tulosta seiväshypyssä. Helteisessä säässä pahasti uupunut Niilo Sorrela oli maratonilla viimeinen maaliin asti juosseista.

### Kuuden parhaan joukkoon sijoittuneet

## Urheilijat lajeittain
### Miehet

### Naiset

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Lauri Kangasniemi

**Lauri Kangasniemi** (s. 1990 Pirkkala) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut KD Nuorten puheenjohtajana vuonna 2013. 

Kangasniemi on opiskellut kansainvälistä politiikkaa Tampereen yliopistossa.

Kangasniemi on ollut harjoittelijana Sari Essayahin toimistossa Brysselissä.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Betzy Akersloot-Berg

**Betzy Rezora Akersloot-Berg** (1850 Aurskog, Akershus, Norja – 1922 Vlieland, Alankomaat) oli norjalainen taidemaalari, joka asui yli 30 vuotta pienellä Vlielandin saarella, Hollannissa.

Vuosien 1881 ja 1883 välillä Akersloot-Berg opiskeli maalausta Münchenissä, missä Otto Sinding toimi hänen opettajanaan. Lisäksi vuonna 1890 hän jatkoi opiskelua myös Pariisissa taidemaalari Pierre Puvis de Chavannesin opetuksessa. Kun nuoruutensa Pohjois-Norjassa viettänyt Akersloot-Berg oli muuttanut muualle kotiseuduiltaan, hän palasi sinne usein maalatakseen mieliteemaansa eli paikallista rannikkomaisemaa. Taiteilijalla oli säästä riippumatta tapana maalata ulkona.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla

*
Teuvo-Pentti Pakkala

**Teuvo-Pentti Pakkala** (29. syyskuuta 1920 Oulu – 13. tammikuuta 2010 Oulu) oli suomalainen taidegraafikko. 

Teuvo-Pentti Pakkalan vanhemmat olivat kirjastoneuvos Samuli Pakkala ja Maija Hallman ja puoliso vuodesta 1947 koristetaiteilija Helvi Maria Askari. Ylioppilaaksi Pakkala tuli Oulun lyseosta. Hän kävi Taideteollisuuskeskuskoulun  1938 ja opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa1945–1947. Vapaa taiteilija Pakkala oli vuodesta 1947. Pakkala kuvasi pohjoissuomalaisia näkymiä ja asetelmia. Ensimmäisen näyttelynsä hän piti 1948, myöhemmin hänen töitään oli esillä lukuisissa näyttelyissä kotimaassa ja ulkomailla. Pakkala työskenteli useita vuosia Hailuodossa ja on suunnitellut Hailuodon vaakunan. Hänet tunnettiin myös kuvittajana ja puukkosuunnittelijana. Pakkala sai Oulun läänin taidepalkinnon 1978. Vuonna 2007 hän lahjoitti mittavan osan tuotannostaan Kokkolan kaupungille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Teuvo-Pentti Pakkalan cv, Bronda.fi
*Taiteilijamatrikkeli
Bardi (suku)

**Bardi** oli firenzeläinen kauppahuone ja suku (*Compagnia dei Bardi*). Bardit aloittivat kauppiaina jo 1100-luvulla, ja pankkiireiksi he ryhtyivät viimeistään 1200-luvun puolivälissä. Bardit olivat tällöin erityisesti paavien luottopankkiireita. Pankkiirit olivat havainneet, että oli tuottoisaa lainata rahaa köyhille ruhtinaille käyttäen vakuutena kaupallisia privilegioita eli etuoikeuksia, kuten monopoleja. Vuonna 1340 suku tuki Firenzessä epäonnistunutta kapinayritystä, jonka takia monet suvun jäsenet karkotettiin kaupungista. Suvun linna rakennettiin tällöin Parmaan. Kauppahuone teki konkurssin vuonna 1344 rahoitettuaan satavuotista sotaa käynyttä Englannin hallitsijaa Edvard III:tta lähes puolen miljoonan floriinin summalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1986

**Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1986** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Stuttgartissa 1986.

## Ennakko-odotukset
Suomen Urheiluliitto valitsi kolmessa valintakokouksessaan Stuttgartin EM-joukkueeseen 18 mies- ja 13 naisurheilijaa. Näiden lisäksi valittiin vielä naisten pikaviestijoukkueen kotiin jääväksi varaedustajaksi Sari Raumala. Joukkueen tavoitteeksi asetettiin 2–3 mitalin ja 4–6 pistesijan saavuttaminen. Euroopan tilastojen valossa parhaat mitalimahdollisuudet olivat keihäänheittäjä Tiina Lillakilla, dopingrangaistuksen jälkeen radoille palanneella Martti Vainiolla, ensimmäisissä arvokisoissaan kilpailleella Seppo Rädyllä ja moninkertaisella arvokisamitalistilla Arto Bryggarella. Menestystä toivottiin myös kävelyn Euroopan mestaruutta puolustaneelta Reima Saloselta.

## Menestys
Suomi jäi Stuttgartissa kolmannen kerran yleisurheilun EM-kisahistoriassa ilman kultamitalia. Ainoasta mitalista vastasi ensimmäisenä suomalaisena kolmannen kerran peräkkäin EM-mitalin saavuttanut pika-aituri Arto Bryggare. Neuvostoliiton voittamissa mitali- ja pistetilastoissa Suomen yksi hopea ja seitsemän pistesijaa toivat 15. ja 12. sijat.

Naisten keihäänheitossa Tiina Lillak sijoittui toisissa EM-kisoissa peräkkäin neljänneksi. Miesten keihäässä saman sijoituksen saavutti Jyrki Blom, jota pidettiin etukäteen keihäänheiton heikoimpana suomalaisedustajana. Käsivaivainen Seppo Räty karsiutui loppukilpailusta. Blomin lisäksi yllättäjiä olivat maratonilla neljänneksi juossut Sinikka Keskitalo ja seiväshypyssä viidenneksi sijoittunut Kimmo Kuusela. Pistesijoille sijoittuivat vielä 50 kilometrillä viidenneksi kävellyt Reima Salonen ja kolmansissa EM-kisoissaan kilpaillut Martti Vainio, joka oli 5&nbsp;000 metrillä kuudes ja 10&nbsp;000 metrillä seitsemäs.

Suomalaiset moukarimiehet esiintyivät Stuttgartissa vaisusti. Olympiavoittaja Juha Tiainen jäi kauas loppukilpailupaikasta eikä Harri Huhtalakaan päässyt pistesijalle. Terävimmillään ei ollut myöskään Ari Suhonen, joka jäi viimeiseksi niin 800 metrin välierässään kuin 1&nbsp;500 metrin alkuerässäänkin. Tommy Ekblom voitti kevyen oloisesti 3&nbsp;000 metrin estejuoksun alkueränsä mutta hyytyi loppukilpailussa kymmenenneksi.

### Kahdeksan parhaan joukkoon sijoittuneet

## Joukkue
### Miehet

### Naiset

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Craig Schira

**Craig Jonathan Schira** (s. 21. huhtikuuta 1988 Spiritwood, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja. Elite Prospects -sivuston Ulf Anderssonin mukaan hän on monipuolinen puolustaja, joka luistelee ja laukoo hyvin sekä on käyttökelpoinen ylivoimalla. Schira laukoo oikealta.

## Ura
### Seuraura
WHL-joukkue Regina Pats varasi Schiran 111. pelaajana . Hän pelasi siellä kaksi ottelua kaudella 2003–2004. Kausi 2004–2005 oli Schiralle kuitenkin tulokaskausi ja se toi hänelle 60 runkosarjaottelussa tehot 1+7=8. Kesken viidennen WHL-kautensa 2007–2008 Schira siirtyi vain kahden ottelun jälkeen Patsista Vancouver Giantsin riveihin. Viimeisellä WHL-kaudellaan 2008–2009 hän teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 16+43=59, joilla Schira sijoittui WHL:n puolustajien pistepörssissä viidenneksi. Hän oli myös Giantsin eniten maaleja tehnyt puolustaja Jonathon Blumin kanssa.

Schiraa ei koskaan , vaan hän teki vapaana agenttina kolmivuotisen tulokassopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa maaliskuussa 2009. Schira oli myös aiemmin käynyt try-outilla Los Angeles Kingsissä syksyllä 2006. Hän pelasi Senatorsissa kaikki kolme sopimuskauttaan kokonaan farmijoukkue Binghamton Senatorsissa, AHL:ssä. Schiran yhden kauden piste-ennätys syntyi hänen tulokaskaudellaan 2009–2010, jolloin hän teki 68 runkosarjaottelussa tehot 8+13=21. Seuraavan kauden 2010–2011 päätteeksi Schira voitti Calder Cupin.

Kaudeksi 2012–2013 Schira siirtyi Eurooppaan ja Norjan GET-liigassa pelaavaan Frisk Askeriin. Hän oli pelipaikastaan huolimatta tehoilla 17+18=35 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Luke Salazarin jälkeen. Schira voitti myös koko GET-liigan puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Hänet valittiin kauden päätteeksi GET-liigan tähdistökentälliseen. Kaudeksi 2013–2014 Schira siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhon riveihin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 9+16=25, joilla Schira sijoittui SM-liigan puolustajien pistepörssissä yhdeksänneksi. Hänen keskimääräinen peliaikansa (24.33) oli myös liigan suurin. Schiran kausi päättyi kuitenkin runkosarjan lopulla loukkaantumiseen. Huhtikuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HPK:n kanssa.

Kaudelle 2014–2015 Schira nimettiin HPK:n varakapteeniksi. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+23=28, joilla Schira jakoi SM-liigan puolustajien pistepörssin yhdeksännen sijan SaiPan Sam Lofquistin kanssa. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SHL-joukkue Luleå HF:ään. Schira oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 4+12=16. Kaudella 2016–2017 hän oli kuudella osumallaan Luulajan eniten maaleja tehnyt puolustaja Ilari Melartin kanssa.

### Maajoukkueura
Schira pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006. Hän edusti myös Canada Westernin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2005, jolloin Schira voitti kultaa.

## Tilastot

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Peruzzi (suku)

**Peruzzi** oli firenzeläinen kauppahuone ja suku (*Compagnia dei Peruzzi*). He olivat vaatimaton kauppiassuku, mutta rikastuivat 1300-luvulla tekstiilien myynnillä Europan suurkaupunkeihin. Tämän jälkeen he laajensivat toimintaa pankkialalle ja olivat erityisesti johanniittain ritarikunnan luottopankkiireita. Firenzeläiset pankkiirit havaitsivat, että oli tuottoisaa lainata rahaa köyhille ruhtinaille käyttäen vakuutena kaupallisia privilegioita eli etuoikeuksia, kuten monopoleja. Kauppahuone teki konkurssin vuonna 1345 rahoitettuaan satavuotista sotaa käynyttä Englannin hallitsijaa Edvard III:ta lähes miljoonan floriinin summalla. Suku jatkoi kuitenkin pankkitoimintaa edelleen, ja yksi sukuhaara toimii yrittäjinä Yhdysvalloissa.

## Lähteet
Myötäpurje

**Myötäpurje** eli **pakopurje** on jokseenkin kapea nelikulmainen purje, joka nostetaan myötätuulella joko keulamaston tai isonmaston raakojen jatkoiksi kiinnitettyihin puomeihin. Myötäpurjeen tarkoitus on hyödyntää suotuisaa tuulta ja parantaa aluksen nopeutta purjepinta-alaa suurentamalla.

## Katso myös
* Haruspurje

## Lähteet
Kaarlo Österbladh

**Kaarlo Edvard Österbladh** (27. lokakuuta 1878 Lumijoki – 31. joulukuuta 1943 Turku) oli suomalainen arkistonhoitaja ja historiantutkija, joka perehtyi erityisesti kirkkohistoriaan. 

Österbladhin vanhemmat olivat kirkkoherra Josef Österbladh ja Maria Magdalena Schroderus. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1903 ja suoritti teologian erotutkinnon 1907, toimien valtionarkiston virkamiehenä 1907–1908 ja 1909–1910, Kirkollisviraston leski- ja orpokassan kamreerina 1911–1919, Turun tuomiokapitulin notaarina 1914–1920, Turun suomalaisen yliopistoseuran ja sitten Turun yliopiston rahastonhoitajana 1919–1932 ja viimeksi mainitusta vuodesta ajoittain myös pankkimiehenä. Östebladh harrasti 1700-luvun kirkkohistorian tutkimusta ja julkaisi jo 1911 *Turun tuomiokapitulin luettelon*. 1929 hän tuli filosofian lisensiaatiksi (tohtoriksi), väitöskirjan aiheenaan Johan Browallius. Seuraavana vuonna hänet valittiin Turun maakunta-arkiston vt. hoitajaksi ja 1932 vakinaiseksi. Österbladh toimi Turun yliopiston historian dosenttina 1932–1940. Arkistotutkimustensa perusteella hän julkaisi tutkimuksen *Pappissääty Suomen valtiopäivillä 1809–1906* (1939–1942) sekä lähdekokoelman *[[Karl Fredrik Mennander|K.F. Mennanderin]] lähettämiä ja saamia kirjeitä I-III* (1939–1942). Helsingin yliopisto myönsi Österbladhille kunniatohtorin arvon 1942.

Österbladhin puoliso vuodesta 1912 oli Ellen Emerentia Ahlström.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Turun maakunta-arkisto 80 vuotta (Viitattu 10.4.2013)
* Papiston säätyhistoriaa, Aamulehti, 27.09.1933, nro 259, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Rudy Vallée

**Hubert Prior ”Rudy” Vallée** (28. heinäkuuta 1901 – 3. heinäkuuta 1986) oli yhdysvaltalainen muusikko ja näyttelijä.

## Elämä ja ura

Hubert Prior Vallée syntyi Island Pondissa, Vermontin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Hän opiskeli 1920-luvulla Mainen yliopistossa ja myöhemmin Yalen yliopistossa, ja soitti opiskeluaikanaan saksofonia eri yhtyeissä. Hän valmistui Yalesta vuonna 1927. Seuraavana vuonna hän perusti yhtyeen nimeltä The Connecticut Yankees. Valléen pehmeä lauluääni soveltui hyvin radioon ja hän alkoi nopeasti saada mainetta laulajana.

Vuonna 1929 Vallée esiintyi elokuvassa *The Vagabond Lover*, jonka nimikappaleesta tuli suosittu radiosingle. Samana vuonna hän aloitti *The Fleischmann Hour* -radio-ohjelman juontajana. Ohjelmaa lähetettiin yli kymmenen vuoden ajan ja sen tunnuskappaleena toimi Valléen laulama ”My Time Is Your Time”. Muihin Valléen menestyneisiin nauhoituksiin kuuluivat ”Marie”, ”Honey”, ”Weary River” (kaikki 1929), ”As Time Goes By” (1931) ja ”Brother, Can You Spare a Dime?

1930-luvulta lähtien Vallée johti omaa musiikkikustantamoaan Vallee Publicationsia. Myöhemmin hän työskenteli Ruval Music -yhtiön johdossa.

Vallée näytteli 1930-luvulta lähtien lukuisissa elokuvamusikaaleissa. Hän esitti usein rakkaustarinan päähenkilöä, mutta esiintyi 1940-luvulta lähtien myös koomisissa rooleissa. Toisen maailmansodan aikana hän johti Yhdysvaltain rannikkovartiosto orkesteria. 1960-luvulla hän esiintyi Frank Loesserin Broadway-näytelmässä *How to Succeed in Business Without Really Trying* ja myöhemmin näytelmän elokuvaversiossa (suom. *Miten menestyä liike-elämässä yrittämättä liikaa*, 1967).

Näyttelijän uraansa Vallée jatkoi 1970-luvun puoliväliin asti, ja muusikkona hän jatkoi esiintymistä kuolemaansa asti. Hän kuoli Kaliforniassa heinäkuussa 1986.

## Albumit
* Drinking Songs (1955)
* Lets Do It (1956)
* The Kid From Maine (1958)
* Stein Songs (1962)
* The Funny Side of Rudy Vallee (1964)
* Hi-Ho Everybody (1967)
* An Evening With Rudy Vallée (1974)
* Heigh Ho, Everybody! (1974)

## Lähteet
Erik af Palén

**Erik Johan af Palén (Paleen)** (15. toukokuuta 1716 Strängnäs–6. syyskuuta 1788 Tukholma) oli suomalainen virkamies ja lainsuomentaja, joka aateloitiin.

Palénin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Abraham Palén ja Katarina Tigerstedt. Hän opiskeli Turussa ja tuli hovioikeuden auskultantiksi 1737. Vuodesta 1738 hän toimi virkamiehenä Tukholman oikeusrevisiossa, vuodesta 1757 protokollasihteerinä ja talonpoikaissäädyn sihteerinä kolmilla valtiopäivillä 1755–1770, jolloin hänet asetettiin myös manufaktuurikonttorin ja valtionvelkakonttorin valtuutetuksi. Palén kannatti voimakkaasti hattu-puoluetta. Hän tarkasti appensa, lääninsihteeri Samuel Forseenin tekemän vuoden 1734 lain suomennoksen 1751-1756, joskin luovutti sen julkaisuoikeuden hovioikeudenaktuaari G. G. Saloniukselle. Tarkkaa tietoa ei ole, mikä on hänen osuutensa suomennoksessa *[[Ruotzin waldacunnan laki]]*, joka ilmestyi 1759. Pohjois-Suomen laamannina Palén toimi 1766-1783. Hänet aateloitiin 1770.

Palénin puoliso vuodesta 1744 oli Anna Johanna Forséen (k. 1784).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*  Viitattu 25.9.2013.
Burmanmelaharakka

**Burmanmelaharakka** (*Crypsirina cucullata*) on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Burmanmelaharakoita tavataan kotoperäisenä Myanmarissa, Iravadi- ja Sittang-jokivarsien tasangoilla. Laji oli aiemmin yleinen, mutta se on vähentynyt elinympäristöjen tuhoutumisen takia. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi. Sopivissa säilyneissä elinympäristöissä laji on pysynyt paikallisesti yleisenä.

## Elinympäristö
Burmanmelaharakat elävät dipterokarpuskasvimetsissä, kuivilla pensaikkoalueilla ja maatalousmaiden reunoilla alangoilla alle 1&nbsp;000 metrin korkeudessa.

## Lähteet
KVL

Lyhennettä **KVL** käytetään yleisesti Kouvolan kaupungista. Se voi tarkoittaa myös seuraavia:
* Kunnallisvirkamiesliitto
* Keskusverolautakunta
* Kuluttajavalituslautakunta
*Keskimääräinen vuorokausiliikenne
* Kansalaisvallan Liitto
* Kansainvälisen liiketoiminnan lukio, Lauttasaaren yhteiskoulussa toimiva yrittäjyys- ja liiketoimintapainotuksen lukio

## Lähteet
Walter Palme

**Walter Armas Palme** (2. maaliskuuta 1907 Helsinki – 21. marraskuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen oikeusoppinut. Hän oli Helsingin yliopiston julkisoikeuden professori (ruotsinkielinen) 1948–1963 ja sen jälkeen oikeusneuvos.

## Julkaisuja
**Om civilprocessens begrepp och avgränsning från den frivilliga rättsvården*, 1933
**Om preskription av åtalsrätt*, 1942
**Om det fortsatta brottet*, 1943
**Om discplinär bestraffning av tjänsteman*, 1947
**Beskattning av privatföretagares inkomst* 1, 1951

## Lähteet
Italian kristillisdemokraattinen puolue

**Italian kristillisdemokraattinen puolue** (, **DC**) oli Italian johtava puolue kylmän sodan ajan. Länsiliittoutuneet tukivat sitä voimakkaasti kilpailevaa kommunistipuoluetta vastaan. Puolue oli hallitusvastuussa yhtämittaisesti puoli vuosisataa.

Kristillisdemokraatteja edelsi vuosina 1919–1926 toiminut Italian kansanpuolue.

Puolueen perustaja Alcide De Gasperi oli nuoruudessaan aktiivinen fasismin vastustaja, ja joutui vankeuteen vuonna 1926 julkaistuaan hallitusta arvostellutta lehteä. Kristillisdemokraattisen puolueen perustaminen tuli mahdolliseksi vuoden 1943 lopussa Mussolinin kukistuttua. Jo joulukuussa 1945 De Gasperi nousi maan pääministeriksi ja puoli vuotta myöhemmin Italiasta tuli tasavalta (lopullisesti vuoden 1948 alusta uuden perustuslain myötä). De Gasperi toimi pääministerinä vuoteen 1953. 

Puolueen aatteellinen perusta muodostui roomalaiskatolisuuden, antikommunismin, sosiaalisen kehityksen sekä vapaan kilpailun ympärille. DC oli aatteellisesti lähellä länsisaksalaista CDU:ta.

Myöhempiä Italian kristillisdemokraattisia johtomiehiä olivat Amintore Fanfani, Aldo Moro ja Giulio Andreotti sekä kylmän sodan jälkeisten vuosien Romano Prodi. Puolue yhdistettiin 1990-luvulla moniin korruptioskandaaleihin, esimerkiksi Andreotti oli syytteessä mafiayhteyksistä. Samanlaisia syytteitä esitettiin tosin jo 1960-luvulla. 

1990-luvulla puolueen kannatus romahti Tangentopolina tunnetun korruptiovyyhdin seurauksena. Tammikuussa 1994 puolue lopetti toimintansa vanhalla nimellä ja alkoi käyttää nimeä Partito Popolare Italiano (Italian kansanpuolue), jota sen edeltäjä oli käyttänyt. Samana vuonna pidetyissä vaaleissa se jäi pienpuolueeksi. Se liittyi keskusta-vasemmistolaiseen Oliivipuukoalitioon ja osallistui maan hallitukseen vuosina 1996–2001. Lopulta kristillisdemokraattien rippeet vaipui historiaan Kansanpuolueen liittyessä vuonna 2002 osaksi Democrazia è Libertà – La Margherita -nimistä keskustapuoluetta, joka vuonna 2007 liittyi Oliivipuukoalition pohjalta muodostettuun keskusta-vasemmistolaiseen Demokraattiseen puolueeseen.

## Johto

## Lähteet
Marit Korkman

**Marit Elisabet Korkman** s. **Witick** (8. kesäkuuta 1947 Kokkola – 18. huhtikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen lastenneuropsykologi ja maailmanlaajuisesti käytetyn neuropsykologisen testimenetelmän NEPSYn luoja.

Korkman oli kansainvälisesti merkittävimpiä lastenneuropsykologeja, ja hänen elämäntyönsä NEPSY on ensimmäinen Yhdysvalloissa standardisoitu lastenneuropsykologinen testimenetelmä. NEPSYä on sittemmin julkaistu useissa eri maissa ja siitä on tehty toinen painos, NEPSY II. NEPSY on Suomessakin käytetyimpiä psykologisia testimenetelmiä. 

Korkman toimi uransa aikana sekä kliinisenä lastenneuropsykologina Lastenlinnan sairaalassa Helsingissä että tutkijana. Hän toimi sekä Åbo Akademin että Helsingin yliopiston psykologian laitoksella kliinisen neuropsykologian professorina. Hänen tutkimuskohteitaan olivat muun muassa lasten epilepsiat, tarkkaavaisuushäiriöt ja Aspergerin oireyhtymä, sekä erittäin pienipainoisina syntyneiden lasten kehitys. 

Korkman valittiin Suomen vuoden psykologiksi vuonna 1995, ja vuonna 2012 hän sai sekä Suomen Psykologiliiton kultaisen ansiomerkin että INS:n (International Neuropsychological Society) Distinguished Career Award.

Marit Korkman oli taiteilijaperheestä ja itsekin lahjakas muusikko. Hän oli naimisissa Sixten Korkmanin kanssa, ja parilla oli kolme lasta. Oikeuspsykologian tohtori Julia Korkman on yksi heistä. Marit Korkman kuoli melanoomaan keväällä 2012.

## Lähteet
* http://www.hs.fi/muistot/Marit+Korkman/a1364353722064

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* http://www.hs.fi/muistot/Marit+Korkman/a1364353722064
* http://en.wikipedia.org/wiki/NEPSY
* http://www.hs.fi/paakirjoitukset/Oppimisvaikeuksiin+pit%C3%A4%C3%A4+puuttua+varhain/a1305559021158
Agnes Monica

**Agnes Monica** (koko nimi **Agnes Monica Muljoto**; s. 1. heinäkuuta 1986 Jakarta) on indonesialainen laulaja ja näyttelijä.

## Diskografia
* *[[And the Story Goes]]* (2003)
* *[[Whaddup A'..?!]]* (2005)
* *[[Sacredly Agnezious]]* (2009)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Guaviare (departementti)

**Guaviare** on yksi Kolumbian 32 departementista. Sen pääkaupunki on San José del Guaviare, pinta-ala 42&nbsp;327&nbsp;km² ja asukasluku vuonna 2011 oli 104&nbsp;800.

Guaviare sijaitsee Amazonian pohjoisosassa. Siellä asuu monia intiaaniheimoja, ja sen alueella on kymmenen luonnonsuojelualuetta. Alueen tärkein joki on nimeltään Guaviare.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Arne Palmén

**Arne Johannes Palmén** (3. tammikuuta 1885 Helsinki – 12. kesäkuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, Salpausselän lasten tuberkuloosiparantolan (nykyään Nastolan Aurinkolinna) ylilääkäri 1925–1945 Helsingin yliopiston kirurgian ylimääräinen professori 1937–1952 ja Helsingin Diakonissalaitoksen sairaalan kirurgisen osaston ylilääkäri 1945–1955.

## Henkilöhistoria
Palménin äiti oli Ida Amalia Arppe ja isä historiantutkija, poliitikko ja valtioneuvos Ernst Gustaf Palmén. Hänen isoisänsä oli laki- ja virkamies Johan Philip Palmén ja veljenpoikansa eläintieteilijä Ernst Palmén.  Palménin puoliso vuodesta 1928 oli sairaanhoitaja Helmi Annikki Haahti. Perheeseen syntyi kolme lasta, joista Erkki Palmén oli tunnettu latinisti. Ylioppilaaksi Palmén tuli Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1903, lääketieteen lisensiaatiksi hän valmistui 1911 ja väitteli tohtoriksi 1914. Palmén  oli Suomen lääkäriliiton puheenjohtaja 1933–1943.

## Julkaisuja
Palmén julkaisi lääketieteellisten kirjojen lisäksi tutkimuksia esimerkiksi sotakirurgian, luu- ja niveltuberkuloosin, selkäydinkasvainten, vakuutuslääketieteen ja hengenvaarallisuuskäsitteen alalta. Palmén muistetaan lääketieteen "suomalaistajana" sekä ammattikunnan käytännöllisten ongelmien ja etenkin eettisten kysymysten arvostettuna pohdiskelijana.

**Lääketieteellinen sanasto* Yrjö Kajavan kanssa, 1921
**Yleinen kirurgia*, 1948
**Lääkärin etiikka*, 1956

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Lajja

**Lajja** (suomeksi ”Häpeä”) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut, Rajkumar Santoshin ohjaama intialainen hindinkielinen draamaelokuva, joka kertoo intialaisnaisten ahdingosta. Pääosia näyttelevät Bollywoodin kärkinimet: Manisha Koirala, Rekha, Madhuri Dixit, Mahima Chaudhry, Jackie Shroff, Anil Kapoor, Ajay Devgan ja Samir Soni. Urmila Matondkar ja Sonali Bendre esiintyvät tanssinumeroissa.

Elokuva ei menestynyt kaupallisesti Intiassa, mutta oli suositumpi ulkomailla.

## Näyttelijät

## Musiikki

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Bolívar (departementti)

**Bolívar** on yksi Kolumbian 32 departementista. Sen pääkaupunki on Cartagena, pinta-ala 25&nbsp;978&nbsp;km² ja asukasluku vuonna 2011 oli noin kaksi miljoonaa.

Bolívar sijaitsee maan pohjoisosassa Karibianmeren rannikolla. Ennen espanjalaisten tuloa aluetta asuttivat karibit ja taironat. Suurin osa departementista on alavaa, mutta sen eteläosassa on korkeita vuoria.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Annette (albumi)

***Annette*** on Annette Funicellon omaa nimeä kantava Walt Disneyn Buena Vista Recordsin julkaisema debyyttialbumi, alun perin julkaistu vuonna 1959. LP:n luettelonumero on BV-3301.
## Kappaleet
A-Puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

B-Puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Muusikot
* kapellimestari – Tutti Camarata
* orkesteri - ?
* laulu – Annette Funicello

## Tuotanto
* "Tall Paul" - sanat - Bob Roberts, Bob Sherman-Dick Sherman
* "My Heart Became Of Age" - sanat - Bob Sherman-Dick Sherman
* "Don"t Jump To Conclusions" - sanat - Buddy Baker, Tom Adair
* "Lonely Guitar" - sanat - Jimmie Dodd
* "It Took Dreams" - sanat - Dick Sherman-Bob Sherman
* "Wild Willie" - sanat - Dick Sherman-Bob Sherman
* "Jo-Jo The Dog-Faced Boy" - sanat - Bob Roberts, Dick Sherman-Bob Sherman
* "How Will I Know My Love" - sanat - Walsh, Jeffords, Adair
* "Ma, He's Making Eyes At Me" - sanat - Con Conrad, Sid Clare
* "Especially For You" - sanat - Orrin Tucker, Phil Grogan
* "That Crazy Place From Outer Space" - sanat - White, Anthony, Camarata
* "Love Me Forever" - sanat - Adamson

## Lähteet
Walter Walsh

**Walter Rudolph Nicholas Walsh** (4. toukokuuta 1907 Union City, New Jersey – 29. huhtikuuta 2014 Arlington, Virginia) oli yhdysvaltalainen ampuja. Hän valmistui Rutgers Law Schoolista ja liittyi vuonna 1934 FBI:n palvelukseen. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Yhdysvaltain merijalkaväessä. 

Walsh kilpaili muun muassa vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän sijoittui miesten 50 metrin vapaapistoolissa 12:nneksi. Ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 1952 Walsh voitti 25 metrin isopistoolissa kultaa joukkueen jäsenenä ja sai myös hopeamitalin yksilökilpailussa. 106-vuotiaaksi elänyt Walsh oli kaikkien aikojen vanhimmaksi elänyt olympiaurheilija kunnes uruguaylainen Félix Sienra ohitti hänet tammikuussa 2023.

## Lähteet
Kangas (Kullaa)

**Kangas** on Ulvilaan liitetyn entisen Kullaan kunnan kylä.

## Historia

Kullaan postilaitos aloitti toimintansa vuonna 1892. Kirkkoherra Raineella oli posti kolme vuotta, minkä jälkeen se siirtyi kanttori Koski-Tuurille. Vuonna 1965 posti siirtyi kunnantalolle ja se sai uudet tilat 1980-luvulla.

## Palvelut

### Museo

Kullaan kirkon läheisyydessä on esinemuseo, jossa on kivikautinen esinekokoelma perinteistä maanviljelyskalustoa sekä käsityöammattilaisten työkaluja. Museon arkistossa on myös 1700-luvun asiakirjoja, valokuvia ja haastatteluja.

## Lähteet
Matthew Whittall

**Matthew Peter Whittall** (21. tammikuuta 1975 Cowansville, Quebec, Kanada) on Suomessa asuva kanadalaissyntyinen säveltäjä. Hänet palkittiin vuonna 2013 Teosto-palkinnolla sävellyksestään *Dulcissima, clara, sonans*. Vuonna 2018 Whittall oli ehdokkaanna Suomen Musiikkikustantajat ry:n Vuoden säveltäjä -palkinnon saajaksi.

Whittall on opiskellut Vanier Collegessa Montréalissa Kanadassa 1992–1994, jossa suoritti Diplome d’Études Collégialesin. Sen jälkeen hän opiskeli Yhdysvalloissa Massachusettsin yliopistossa Amherstissa 1995–1997, jossa hän suoritti Bachelor of Music -tutkinnon. Vuosina 1998–2001 hän opiskeli New Yorkin osavaltionyliopistossa Stony Brookissa, jossa hän suoritti Master of Arts -tutkinnon. Whittall on opiskellut Suomessa vuodesta 2001, ja vuonna 2013 hän suoritti musiikin tohtorin tutkinnon Sibelius-akatemiassa.

Whittall pääsi semifinaaliin vuonna 2005 Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa ja voitti vuonna 2004 Toronto Symphony New Creations Competition -kilpailun.

Teosto-palkinnon saanut *Dulcissima, clara, sonans* kuvaa Hildegard Bingeniläisen näkyjä. Hän käytti Hildegardin tekstejä, mutta tämän sävellyksistä hän otti mukaan vain seitsemänteen osaan yhden melodiasitaatin.

## Lähteet
HMS Black Prince (1861)

**HMS Black Prince** oli Ison-Britannian merivoimien Warrior-luokan panssarifregatti. Vuonna 1862 valmistunut alus romutettiin 1923.

## Valmistus

*HMS Invincibleksi* nimetty alus tilattiin 23. syyskuuta 1859 Napier and Sonsilta Govanista Glasgow'sta, joka hyväksyi tilauksen 6. lokakuuta. Köli laskettiin 12. lokakuuta 1859 telakkanumerolla 98 ja alus laskettiin vesille 27. helmikuuta 1861 *HMS Black Princenä*, joksi sen nimi oli muutettu 17. tammikuuta 1860. Alus valmistui 12. syyskuuta 1862.

## Palvelus
Alus liitettiin 17. kesäkuuta 1862 palvelukseen otettaessa Kanaalin laivastoon ensimmäisenä päällikkönään James Francis Ballard Wainwright. Aluksen päällikkyyden vastaanotti 20. syyskuuta 1864 Frederick Herbert Kerr. Alus siirrettiin 7. toukokuuta 1866 Irlannin rannikolle Corkiin Queenstowniin lippulaivaksi päällikkönään John Corbett.

Oltuaan telakalla huollettavana vuosina 1867-1868 alus sijoitettiin vartiolaivaksi Clyde-joelle. Alus hinasi sisaraluksensa kanssa vuonna 1869 kelluvan telakan Madeiralta Bermudalle.

Alus oli huollettavana vuosina 1874-1875, jonka päätyttyä se palasi Kanaalin laivastoon kontra-amiraali John Dalrymple-Hayn lippulaivaksi. Alus siirrettiin vuonna 1878 Devonportissa reserviin, jolloin se luokiteltiin panssaroiduksi risteilijäksi. Alus palasi palvelukseen vuosittaisten sotaharjoitusten aikana.

*Black Prince* muutettiin 1896 satamaan sijoitetuksi koululaivaksi Queenstowniin ja se nimettiin vuonna 1903 *HMS Emeraldiksi*. Alus siirrettiin 1910 Plymouthiin, ja se nimettiin *HMS Impregnable III*:ksi liitettäessä koulutuskeskus *HMS Impregnableen*. Alus myytiin romutettavaksi 21. helmikuuta 1923.

## Lähteet

*
*
*
*

### Viitteet
Laajakosken seisake

**Laajakosken seisake** (ratakm 234+150) on entinen rautatieliikennepaikka Kotkan radalla Kotkan Korkeakoskella välillä Kymi–Kierikkala. Seisake sijaitsi entisten Kymin kunnan ja myöhemmin Karhulan kauppalan alueella.

Liikennepaikka avattiin 1. toukokuuta 1931 ja lakkautettiin 1. joulukuuta 1955. Seisakkeen vieressä on ollut Laajakoskentien tasoristeys, joka poistettiin käytöstä vaarallisuutensa takia 5. heinäkuuta 2010.

## Lähteet
Uchideshi

**Uchideshi** () on japanilainen käsite. Sillä tarkoitetaan oppilasta, joka asuu kokopäiväisesti mestarinsa luona opiskelemassa. Japanissa tapaa voidaan käyttää edelleen opeteltaessa monia perinnetaitoja, kuten *[[kabuki]]a*, *[[rakugo]]a* ja erilaisia budō-lajeja.
## Lähteet
*

### Viitteet
Defence-luokka (ironclad)

**Defence-luokka** oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden vuosina 1859-1862 valmistetun aluksen muodostama panssarifregattiluokka.

## Taustaa
Vuonna 1859 Britannian amiraliteetti ei ollut tietoinen Warrior-luokan aiheuttamista kustannuksista, jotka ylittivät kaikki aiemmat ja siitä, että hinta tuli hyväksyä uutena normina. Havaittiin, että alusten suoja ei ollut riittävä kaikkia käytössä olleita aseita vastaan, joten päätettiin tilata halvempi ja pienempi samalla suojalla varustettu alusluokka.

## Suunnittelu
Luokan suunnitteli Isaac Watts, joka julkisti suunnitelmansa 24. marraskuuta 1859. Sen mukaan alukset saavuttivat ainoastaan 10,75 solmun nopeuden, joten Ranskan laivaston *[[FS Gloire (1859)|La Gloire]]* oli pari solmua nopeampi kyeten halutessaan välttämään yhteenoton.

## Alukset

## Lähteet

*
*
*

### Viitteet
Rasvakalat

**Rasvakalat** (Cyclopteridae) on ahvenkalojen lahkon simppukalojen alalahkoon kuuluva kalaheimo. Se on levinnyt Atlantin ja Tyynenmeren lauhkeille ja viileille alueille.

## Lajit ja anatomia
Rasvakalojen heimoon kuuluu kuusi sukua ja 32 lajia. Ne ovat läheistä sukua imukaloille (*Liparidae*). Ne ovat 2–60 cm:n pituisia kaljoa, joiden tyypillisiä piirteitä ovat pyöreähkö ja suomuton ruumis, jossa ruumiissa on useita luunystyjä; niiden vatsaevistä on muodostunut imulevy, selkäeviä on kaksi, joista ensimmäinen koostuu 4–8 piikistä, pyrstöevä on kookas ja pyöreähkö ja rintaevät ovat kookkaat. Hampaat ovat pienikokoiset ja kartiomaiset. Uimarakkoa ei ole. Rasvakalat kykenevät imemään vettä ruumiiseensa ja siten laajentamaan sitä.

## Levinneisyys ja elintavat
Rasvakalalajeja tavataan Atlantin ja Tyynenmeren pohjoisosista sekä Jäämerestä. Suurin osa lajeista elää Tyynessämeressä. Niiden avintoa ovat meduusat, toiset kalat, monisukasmadot, äyriäiset ja nilviäiset. Kutemisen jälkeen heimon koiraat vahtivat kutua. Rasvakala (*Cyclopterus lumpus*) on taloudellisesti merkittävän kalastuksen kohde ja erityisesti sen mäti on arvostettua.

## Lähteet
Virvatulen vartijat

**Virvatulen vartijat** on Reeta Aarnion vuonna 2010 julkaistu lasten ja nuorten fantasiaromaani. Teos sai Lukuvarkaus-palkinnon vuonna 2011.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Päivi Heikkilä-Halttunen: Liekin pauloissa. Lastenkirjahylly 3.11.2010.
Maija Pentikäinen

**Aili Maria (Maija) Pentikäinen-Hänninen**  (21. maaliskuuta 1924 Nilsiä – 5. syyskuuta 1983 Saarijärvi) oli suomalainen kirjailija.

Pentikäisen vanhemmat olivat maanviljelijä Otto V. Pentikäinen ja Edla Apell. Hän oli naimisissa vuodesta 1967 tehtailija Eeti Hännisen kanssa. Pentikäinen suoritti kätilön tutkinnon.

Pentikäisen tuotantoon kuului runoja, yksi romaani ja novelleja. Hän kirjoitti lisäksi antologioihin ja teki myös tekstejä televisiolle.

## Teoksia
Nimellä *Maija Pentikäinen*:
* *Tässä ajassa* : runoja. WSOY 1957
* *Kumartuneet tähdet* : runoja. WSOY 1959
* *Rakeet* : runoja. WSOY 1963
* *Kielletty alue* : romaani Tammi 1966
* *Marmoriportaat* : novelleja. Tammi 1967
* *Puun laulu : kantaatti Äänekosken tehtaiden 75-vuotisjuhlaan 7.8.1971* ; kirjoittanut Maija Pentikäinen-Hänninen, sopraanolle, tenorille, lausujalle, lausuntakuorolle, mieskuorolle ja soittokunnalle säveltänyt Ahti Karjalainen. Äänekosken tehtaat, Äänekoski 1971
Nimellä *Maija Pentikäinen-Hänninen*:
* *Lähtölaskenta : tekstintekijäryhmän runo- ja proosa-antologia Saarijärvi* ; toim. Maija Pentikäinen-Hänninen ; kuv. Anneli Klemola. Saarijärvi 1973
* *Rakastettu maa : kantaatteja ja runosarjoja suomalaisuudelle. Säkeitä työlle, aikamme ihmiselle*. Tikli, Kuopio 1977
* *Sydämen monologi* ; runoja. Tikli, Kuopio 1977
* *Polulla on siemen* : runoja.  Pentikäisten sukuseura, Kuopio 1993

## Lähteet
* 
* Kirjasampo.fi : Maija Pentikäinen
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Maija Pentikäinen
Raija Kostia

**Raija Elisabet Kostia**  (12. tammikuuta 1922 Sortavala – 15. joulukuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen nuortenkirjailija ja graafikko. Hän valmistui Taideteollisesta keskuskoulusta (nyk. Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu) vuonna 1946.

## Teoksia
* *Sinisen kamarin tytöt* : koululaisromaani. Nuorten toivekirjasto 138. WSOY 1960, 2. painos 1962

## Kirjankuvituksia
* Annikki Setälä : *Nukkumatin satuja* ; kuv. Raija Kostia. Otava 1957
* Annikki Setälä : *Uusia Nukkumatin satuja* ; kuv. Raija Kostia. Otava 1961

## Lähteet

* 

### Viitteet
Hector-luokka (ironclad)

**Hector-luokka** oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden vuosina 1861-1863 valmistetun aluksen muodostama panssarifregattiluokka. Ne olivat pääosin toisinto edeltäneestä Defence-luokasta lukuun ottamatta hieman suurempaa nopeutta sekä aseistuksen ja suojan muutoksia.

## Alukset

## Lähteet

*
*
*

### Viitteet
Yrjö Käkönen

**Yrjö Käkönen**  (30. lokakuuta 1918 Pietari - 29. elokuuta 1983 Turku) oli suomalainen nuortenkirjailija.

## Teoksia
* *Iltanuotiolla* ; kirj. Hannu Rapia, Yrjö Käkönen. Otava 1944
* *Kerhojen ja lippukuntien perustamisohjeita : ohjeita varhaisnuorisotyön alullepanemisessa* ; toim. Yrjö Käkönen. Raittiuden ystävät, Helsinki 1946
* *Maastoleikit* ; ylipainos Veljesvartio n:o 4, 1946. Helsinki 1946
* *Me näyttelemme : pieniä näytelmiä ja kuvaelmia*. Huviohjelmien avuksi 84. Karisto 1946
* *Nyt järjestämme juhlan : neuvoja juhlien järjestelyihin ja ohjelmasuunnitelmiin* ; kirj. Yrjö Käkönen, Juha T. Nevalainen. Valistus, Helsinki 1946, 2. täyd. painos nimellä *Nyt järjestämme juhlan : kokoillanohjelmia, neuvoja juhlien järjestelyihin ja ohjelmasuunnitelmiin*. Valistus, Helsinki 1949
* *Mekin olemme olleet nuoria : nuorisonkirjailijat esittäytyvät* ; toim. Yrjö Käkönen. Karisto 1947
* Anna-Maija Raittila : *Ruiskukkaehtoo* : runoja ; päätoim. Eero Kiviranta, Yrjö Käkönen. WSOY 1947
* *Muistojeni kirja : varhaisia tapahtumiani* ; toim. Yrjö Käkönen, Juha T. Nevalainen. Kuva ja sana, Helsinki 1948
* *Pala-aapinen* ; kuvittanut V. A. Vepsäläinen. Karisto 1948
* *Poikien retkeilykirja*. Pellervo-seura, Helsinki 1948, 2. uud. painos nimellä *Nuorten eräkirja*. Kirjayhtymä, Helsinki 1961
* *Sininuoriso-osastojen perustamisohjeita : ohjeita kerho- ja partiotyön alullepanemisessa* ; toim. Yrjö Käkönen. Raittiuden ystävät, Helsinki 1948
* *Nuoret näyttelevät : kuvaelmia nuorten ja lasten juhliin*. Huviohjelmien avuksi 86. Karisto 1950
* *Konsta ja minä* ; kuv. Hugo Trentzsch. Karisto 1952
* *Leirinuotiolla : nuotio-ohjelmistoa* ; toim. Yrjö Käkönen ; somistanut W. A. Vepsäläinen. Valistus, Helsinki 1952
* *Parivaljakko* ; kuv. Hugo Trentzsch. Karisto 1954
* *Kaksi samoilijaa* ; kuv. R. Vihinen. Karisto 1957
* *Kotiseutuopas* ; kuv. Yrjö Lalla. Karisto 1961
* *Isä ja poika* ; toim. Yrjö Käkönen. Karisto 1964
* *Yhdistys toimii*. Karisto 1964

## Lähteet
* *
HMS Defence

**HMS Defence** on ollut viiden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.

* HMS Defence (1763), Bellona-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
* HMS Defence (1815), Vengeur-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
* HMS Defence (1861), Defence-luokan panssarifregatti
* HMS Defence (1907), Minotaur-luokan panssariristeilijä
* HMS Defence (1944), Minotaur-luokan risteilijä
Rudolf Schnyder

**Rudolf Schnyder** (22. elokuuta 1919 – 30. joulukuuta 2000) oli sveitsiläinen ampuja. Hän sai vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa hopeaa 50 metrin vapaapistoolissa tuloksella 539 ja jäi 20. sijalle 25 metrin kuvioammunnassa.

Kesäolympialaisissa 1952 Helsingissä Schnyder jäi 26. sijalle 25 metrin kuvioammunnassa.

## Lähteet
HMS Defence (1861)

**HMS Defence** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1861 vesillelaskettu Defence-luokan panssarifregatti. Vuonna 1862 valmistunut alus myytiin elokuussa 1935.

## Valmistus

Alus tilattiin 14. joulukuuta 1859 Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista ja sen köli laskettiin vielä samana päivänä telakkanumerolla 91. Alus laskettiin vesille 24. huhtikuuta 1861 ja se valmistui 12. helmikuuta 1862.

## Palvelus
Alus liitettiin 5. joulukuuta 1861 palvelukseen otettaessa Kanaalin laivastoon ensimmäisenä päällikkönään Richard Ashmore Powell. Augustus Phillimore vastaanotti aluksen päällikkyyden 1. lokakuuta 1862. Alus poistettiin vuonna 1866 Plymouthissa palveluksesta ja se palasi palvelukseen 13. tammikuuta 1869 päällikkönään Charles Henry May. Alus siirrettiin 25. maaliskuuta 1869 Pohjois-Amerikan laivastoasemalle korvaamaan telakalle siirretty *[[HMS Royal Alfred (1864)|HMS Royal Alfred]]* päällikkönään Nowell Salmon. Alus matkasi Taguksesta Barbadokselle kahdessakymmenessäviidessä päivässä, joista 22 purjein ja kolme konevoimalla. Se siirrettiin vuonna 1871 korvaamaan *[[HMS Prince Consort (1862)|HMS Prince Consort]]* Välimeren laivastossa, jossa se palveli palveluksesta poistoonsa saakka.

Alus poistettiin palveluksesta 2. elokuuta 1872 ja se siirrettiin Devonportin reserviin. Alus sijoitettiin helmikuussa 1874 rannikkovartioston emälaivaksi Shannonjoelle, kunnes se palautettiin palvelukseen 25. helmikuuta 1876 Kanaalin laivastoon päällikkönään Frederick Anstruther Herbert. Se siirrettiin edelleen Välimeren laivastoon. Alus osallistui vuonna 1878 Venäjän-Turkin sodan aikana Dardanellien valvontaan, kunnes se poistettiin palveluksesta 5. joulukuuta 1879.

Alus korvasi kesäkuussa 1880 sisaraluksensa rannikkovartioston emäaluksena Merseyllä. Alus siirrettiin elokuussa 1885 reserviin Devonportissa, jossa se muutettiin 1890 kelluvaksi työpajaksi. Alus muutettiin kesäkuussa 1898 koululaivaksi ja se nimettiin *HMS Indusiksi*. Alus todettiin hylyksi 1922 ja se myytiin Plymouthissa elokuussa 1935. Alus saapui 16. elokuuta Cattedowniin romutettavaksi.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet