open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Veli-Matti Lindström

**Veli-Matti Olavi Lindström** (s. 15. marraskuuta 1983 Nastola) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja olympiamitalisti. 

Seuratasolla Lindström edustaa Lahden Hiihtoseuraa. Kaudesta 2007–2008 lähtien häntä ovat valmentaneet Kai Lahtinen ja Kimmo Kykkänen. Tätä ennen häntä valmensi kauden 2002 loppuun Heikki Moisander ja sen jälkeen Ari Saukko.

Toukokuussa 2005 Lindströmin pohjeluu murtui ja hän joutui pitämään pitkään taukoa harjoittelusta. Hän palasi mäkiharjoittelun pariin saman vuoden heinäkuussa.

## Saavutuksia
* 2002 Salt Lake City: olympiahopeaa K120 metrin joukkuemäkikilpailussa, normaalimäen viides
* 2004 Planica: lentomäen MM-hopea joukkuemäkikilpailussa (henkilökohtaisesti vuonna 2002 neljäs ja 2004 kahdeksas)
* kaksi kultaa junioreiden MM-kisoissa normaalimäessä ja joukkuemäkikilpailussa Karpacz-Szklarskassa 2001, Strbske Plesossa 2000 joukkuemäessä kolmas ja Saalfeldenissä 1999 normaalimäessä kolmas sekä joukkuemäessä toinen
* maailmancupin yhteispisteissä 2005 77., 2004 15., 2003 22., 2002 19., 2001 18., osakilpailuissa viisi kertaa kolmen parhaan joukossa (henkilökohtaisissa kilpailuissa)
* kaksi SM-kultaa
* Rukan suurmäen mäkiennätys 148 metriä (2001)
* Hypännyt Planicassa vuonna 2003 kaadutun ME-hypyn 232.5 metriä

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* Lindström SHL:n tietokannassa
Tu bišvat

**Tu bišvat** () eli puiden uusivuosi (ראש השנה לאילנות) on juutalainen juhla. Se on yksi Mišnassa mainituista neljästä juutalaisten uudenvuoden juhlasta. Nimi tulee juhlan päivämäärästä: sitä vietetään 15. päivänä (15 = ט"ו, "tu") ševat-kuuta (שבט).

Toora käskee juutalaisia pidättäytymään puun hedelmien syömisestä sen kolmen ensimmäisen elinvuoden ajan. Neljännen vuoden sato on uhrattava Herralle, ja vasta viidentenä vuonna hedelmäpuun satoa saa nauttia. (3. Moos. 19:23-25). Koska kaikkien puiden istutusajankohdista olisi vaikea pitää kirjaa, tu bišvat määrittelee ajankohdan, jolloin kaikki puut täyttävät vuosia. Tu bišvat auttoi muinaisia juutalaisia ilmeisesti myös erottamaan edellisen ja seuraavan vuoden sadot toisistaan: tämä oli tärkeää sadosta luovutettavia kymmenyksiä määriteltäessä.

Puut olivat israelilaisille tärkeitä, ja Toorakin kehottaa heitä istuttamaan runsaasti puita Luvattuun maahan. Jokaiselle syntyneelle lapselle oli tapana istuttaa oma puu: pojalle setri, tytölle sypressi. Hääparin perinteisen hääkatoksen valmistamiseen saatetaan käyttää heidän nimikkopuidensa oksia. 

Tu bišvat -juhlaa vietetään yhä myös Israelin ulkopuolella. Silloin syödään erilaisia usein Israeliin ja Tooraan liittyviä hedelmiä kuten viinirypäleitä, viikunoita, taateleita, granaattiomenoita ja oliiveja. Israelissa istutetaan myös puita.

## Lähteet

* Ruth Kozodoy: *Juutalaiset juhlapäivät*. .

## Aiheesta muualla

* Tu bišvat 
* Tu bišvat
Johann Adolf Hasse

**Johann Adolph Hasse** (25. maaliskuuta 1699 – 23. joulukuuta 1783) oli saksalainen säveltäjä, joka sai koulutuksensa Italiassa. Hän oli kotoisin pohjois-saksalaisesta muusikkosuvusta ja hän lauloi nuorena Hampurin oopperassa. Hän lähti sieltä Italiaan opiskelemaan vuonna 1721.  Koulutuksensa aikana hän tutustui muun muassa Alessandro Scarlattiin. Hasse omaksui italialaisen sävellystyylin niin perinpohjaisesti, että hän sai italialaisilta lempinimen *il caro Sassone* (*rakas [[saksi]]*). 

Vuonna 1727 hänestä tuli Venetsian konservatorion kapellimestari. Hän avioitui 1730 tunnetun laulajattaren Faustina Bordonin kanssa, ja kirjoitti hänelle useita päärooleja oopperoissaan. 

Vuonna 1731 Hasse siirtyi Dresdenin hovin palvelukseen. Hänet palkattiin hovioopperan kapellimestariksi ja hänen vaimonsa oopperan laulajaksi. Hänen tehtävänään oli säveltää kirkkomusiikkia, instrumentaalimusiikkia ja oopperoita Saksin vaaliruhtinaan hovissa.  Hän vaikutti Dresdenissä vuoteen 1763, jolloin Saksin vaaliruhtinas ja Puolan kuningas August III kuoli lokakuussa  ja hänen seuraajansa Friedrich Christian saman vuoden joulukuussa. Ns. seitsenvuotinen sota oli juuri päättynyt, hovi joutui taloudellisiin vaikeuksiin, niinpä Hasse joutui jättämään Dresdenin hovin. Hän matkusti Wieniin, jossa hän sävelsi hovioopperalle, mutta siirtyi sieltä lopulta Venetsiaan. 

Dresdenissä hän sävelsi kummankin vaaliruhtinaan hautajaisiin musiikkia, August III:n hautajaisin C-duuri Requiemin ja Friedrich Christianin hautajaisiin Es-duuri Requemin. Hasse toimi Dresdenin työn ohella muuallakin, mm. Venetsiassa Ospedale degli Incurabilin ”maestro di cappellana” ja kirjoitti sen kuoroille useita teoksia. Koska orpokodin asukkaat olivat tyttöjä, hänen kuoroa varten sävellettyjen teosten soolo-osuudet on kirjoitettu naisäänille.  

Hän sävelsi uransa aikana 120 oopperaa ja 14 oratoriota, kirkkomusiikkia, esim. viisi Te Deumia, kaksi requiemia, kantaatteja, misererejä, messuja ja instrumentaalimusiikkia.  Suurin osa hänen teoksistaan tuhoutui preussilaisten piirittäessä Dresdeniä, jonka vaaliruhtinas oli kokoamassa hänen koottuja teoksiaan. Suurin osa hänen oopperoistaan oli sävelletty Pietro Metastasion librettoihin. Sekä Georg Friedrich Händel ja Wolfgang Amadeus Mozart arvostivat Hassen sävellystaitoja. Hassen kirkkomusiikkia on käytetty Dresdenissä säännöllisesti aina 1900-luvun alkuun saakka. Nykyään Hassen teoksia esitetään vähän, vaikka häntä pidetäänkin yhtenä suurista oopperasäveltäjistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* käytettävissä olevia Hassen partituureja Mutopia Project-
* Luettelo Hassen säveltämistä oopperoista
* Luettelo Hassen sävellyksistä 
* Requiem C-duuri - Sequentia  https://www.youtube.com/watch?v=etrJ1DLnqJk  
* Requiem Es-duuri https://www.youtube.com/watch?v=iWKhc3-5jC4
Samuel George Pearse

**Samuel George Pearse** (16. heinäkuuta 1897 – 29. elokuuta 1919) oli australialainen jalkaväen vänrikki, jolle on myönnetty Viktorian risti. 

Hän kuului australialaiseen jalkaväkeen, joka ensimmäisen maailmansodan jälkeen Euroopassa kotiutumistaan odotellessa liittyi brittiläiseen prikaatikenraali LW de V. Sadlier-Jacksonin johtamaan joukkoon, joka 5. kesäkuuta 1919 saapui Venäjälle Arkangelin alueelle.

Kersantti Pearse murtautui lankapihdeillä piikkilangan läpi konekivääritulen alla 24. elokuuta 1919 Emtsasta pohjoiseen ja raivasi kranaatein tien joukkojen etenemistä haitanneen tykistöpatterin tuliasemiin aiheuttaen tappioita viholliselle. Hän kuoli yrityksessään, mutta toiminnallaan raivasi tien joukolle pienin tappioin.

Samuel Pearselle myönnettiin teostaan Australian Viktorian risti ja hänet ylennettiin vänrikiksi.

## Australialaiset Arkangelin alueella

Noin 200–300 australialaista liittyi brittiarmeijaan Venäjän interventiota varten. Heidät ohjattiin 45. pataljoonaan, Lontoon kaupungin rykmenttiin (The Royal Fusiliers), 201. pataljoonaan tai konekiväärijoukkoihin. 45. pataljoonasta kaksi komppaniaa oli australialaisia.

Australialaisten ensimmäinen merkittävä taistelu käytiin 23. heinäkuuta 1919, kun 150 heistä oli mennyt kenraali Ironsiden joukossa Obožerskajaan Venäjän valkoisten joukkojen tueksi. Australialaiset yllättivät vihollisen levossa ja surmasivat pistimin heistä 30 haavoittaen lisäksi monia. He polttivat rakennukset ennen vetäytymistään. 

Prikaatikenraali LW de V. Sadlier-Jackson hyökkäsi 10. elokuuta Dvina-joella ottaen yli 3&nbsp;000 sotavankia sekä aiheuttaen suuria tappioita. 29. elokuuta prikaati hyökkäsi uudelleen Seleskojen rautatieaseman lähellä.

10. syyskuuta 1919 kenraali Rawlison tuli johtamaan joukkojen vetäytymistä Arkangelista, mikä oli suoritettu loppuun 23. syyskuuta mennessä.
Torbjørn Løkken

**Torbjørn Løkken**  (s. 28. kesäkuuta 1963) on entinen norjalainen yhdistetyn urheilija.

1987 Oberstdorfin MM-kisoissa Løkken voitti yhdistetyn henkilökohtaisesta kilpailusta kultaa ja joukkuekilpailusta hopeaa. Samaisella maailmancupin kaudella 1986–87 hän voitti cupin kokonaiskilpailun sekä Norjan mestaruuden. Seuraavana talvena hän sijoittui Calgaryn olympialaisissa henkilökohtaisessa kilpailussa kuudenneksi ja joukkuekilpailussa neljänneksi. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli toinen.

Kaikkiaan Løkken saavutti urallaan viisi maailmancupin osakilpailuvoittoa. Seuratasolla hän kilpaili Biri IL:n riveissä.

**Maailmancupin osakilpailuvoitot**

## Aiheesta muualla
*
Koloratuuri

**Koloratuuri** on erityisesti italialaisessa bel canto -laulutyylissä tyypillistä melodisen linjan runsasta koristelua. Termiä käytetään kaikista äänialoista, mutta erityisesti sillä voidaan tarkoittaa notkeaa ja korkeaa äänialaa (kts. koloratuurisopraano). Koloratuurisopraanon lisäksi on olemassa matalampi ja tummasävyinen koloratuurimezzosopraano.
Sven-Åke Lundbäck

**Sven-Åke Lundbäck** (s. 26. tammikuuta 1948 Siknäs, Töre) on ruotsalainen Luulajassa elämänsä asunut maastohiihdon olympiavoittaja ja maailmanmestari 1970-luvulta.

Ensimmäisissä arvokilpailuissaan Sapporon olympialaisissa 1972 Lundbäck sijoittui 30 kilometrin hiihdossa 13:nneksi mutta voitti tämän jälkeen 15 kilometrillä kultaa yli 32 sekunnin erolla seuraaviin. Viestin ankkuriosuudella hän ei onnistunut, ja Ruotsi sijoittui neljänneksi. Falunin MM-kilpailuissa 1974 Lundbäck sijoittui 50 kilometrillä neljänneksi, 15 kilometrillä seitsemänneksi sekä 30 kilometrillä 14:nneksi, ja viestissä Ruotsi keskeytti ennen Lundbäckin hiihtovuoroa. Innsbruckin olympialaisissa 1976 Ruotsi sijoittui viestissä neljänneksi ja henkilökohtaisilla matkoilla Lundbäck sijoittui vaatimattomasti 16:nneksi 50 kilometrillä, 30:nneksi 15 kilometrillä sekä 35:nneksi 30 kilometrillä.

Hiihtouransa toisen huippukohdan Lundbäck koki Lahden MM-kisoissa 1978. Hän sijoittui 15:llä ja 30 kilometrillä kuudenneksi mutta voitti sitten kultaa viestissä, jossa hän tällä kertaa hiihti avausosuuden, ja 50 kilometrillä. Samana vuonna hän voitti myös epävirallisen maailmancupin kokonaiskilpailun. Lake Placidin olympialaisissa 1980 hän sijoittui viestissä viidenneksi, 50 kilometrillä kahdeksanneksi sekä 30 kilometrillä 17:nneksi.

Lundbäck voitti Falunin hiihtokisojen 30 kilometrin kilpailun vuosina 1975 ja 1979 sekä Holmenkollenin 50 kilometrin kilpailun vuonna 1976. Vielä vuonna 1981 hän voitti Vaasahiihdon. Ruotsin mestaruuksia, luulajalaista Bergnäset AIK:ta edustanut Lundbäck, saavutti kaikkiaan kymmenen vuosien 1971-1978 aikana. Niistä kaksi tuli 15 kilometrillä, viisi 30 kilometrillä ja kolme 50 kilometrillä. Hänen vaimonsa Lena Carlzon-Lundbäck oli aikanaan Ruotsin parhaita naishiihtäjiä.

Norrbottenissa ilmestyvä Norbettens-Kuriren -sanomalehti järjesti äänestyksen kaikkien aikojen parhaimmasta Norrbottenin eli pohjoisimman Ruotsin urheilijasta. Siinä hänet äänestettiin ykköseksi. Uransa aikana Lundbäck valittiin Norbottenin parhaaksi urheilijaksi vuosina 1971-1979 yhdeksän kertaa. Urheilu-uran jälkeen Lundbäck toimi liikunnanopettajana Luulajassa. Eläkkeelle hän jäi vuonna 2011.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Eero Melasniemi

**Eero Antero Melasniemi** (s. 12. lokakuuta 1942 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa *[[Käpy selän alla]]* (1966), *[[Kuuma kissa?]]* (1968), *Kesyttömät veljekset* (1969) ja *[[Talvisota (elokuva)|Talvisota]]* (1989). Melasniemi näytteli pääosaa Ismo Sajakorven televisiosarjassa *[[Painajainen (televisiosarja)|Painajainen]]* vuodelta 1988 ja Raimo "Tollo" Koskivuon roolia televisiosarjassa *[[Hyvät herrat]]* vuosina 1990–1996. Hän näytteli vuoteen 2008 Komediateatteri Arenassa.

Melasniemi toimi Teatterikorkeakoulun rehtorina vuosina 1979–1982.

Eero Melasniemi ja Pertti Melasniemi ovat veljeksiä. Eero Melasniemi on naimisissa näyttelijä Kristiina Halkolan kanssa. Pariskunnalla on kolme lasta, joista Vilma on näyttelijä ja Joel muusikko. Myös lapsenlapset Elli Melasniemi ja Aamu Milonoff ovat näyttelijöitä. Lapsenlapsia on yhteensä seitsemän.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Ylioppilaslehden'' artikkeli.
Pertti Melasniemi

**Pertti Tapani Melasniemi** (s. 24. marraskuuta 1947 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. Hän on Eero Melasniemen veli.

Näyttelijänä hänen tunnetuimpia filmejään ovat *[[Kesyttömät veljekset]]* (1969), *[[Speedy Gonzales – noin 7 veljeksen poika]]* (1970), *[[Bensaa suonissa]]* (1970), *[[Laulu tulipunaisesta kukasta (vuoden 1971 elokuva)|Laulu tulipunaisesta kukasta]]* (1971) ja *[[Viaporin kapina (elokuva)|Viaporin kapina]]* (1972). Hän on työskennellyt arvostettujen ja tunnettujen ohjaajien kuten Erkko Kivikosken, Mikko Niskasen, Jörn Donnerin ja Risto Jarvan kanssa.

Ohjaajana Melasniemi aloitteli television palveluksessa 1980-luvulla. Spede Pasanen kiinnitti hänet ohjaamaan *[[Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla]]* -elokuvan, joka valmistui vuonna 1990. Se on jäänyt Melasniemen ainoaksi teatterilevitykseen päässeeksi ohjaustyöksi. Televisiosarjaohjauksia ovat *[[Seitsemän kuolemansyntiä (sketsisarja)|Seitsemän kuolemansyntiä]]* (1988) ja *[[Hyvät herrat]]* (1991). Pertti Melasniemi on asunut Espoon Luukissa vuodesta 1998 lähtien.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Melkein julkkis

**Melkein julkkis** (*Almost Famous*) on Cameron Crowen ohjaama romanttinen draamakomedia. Tarina kertoo 1970-luvulla *[[Rolling Stone]]* -lehdelle Stillwater-yhtyeestä juttua tekevästä teinijournalistista. Elokuva on puoliksi omaelämäkerrallinen, sillä ohjaaja itse oli teini-ikäisenä kyseisen lehden kirjoittaja. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2000. Se sai neljä Oscar-ehdokkuutta ja voitti Oscarin käsikirjoituksesta.

Vuonna 2016 *Melkein julkkis* äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. 

## Näyttelijät

## Soundtrack
Elokuvan soundtrack sisältää muun muassa seuraavat kappaleet:
*Simon & Garfunkel: *America*
*Elton John: *Tiny Dancer*, *Mona Lisas and Mad Hatters*
*Thunderclap Newman: *Something in the Air*
*Led Zeppelin: *Misty Mountain Hop*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Risto Jussilainen

**Risto Kalevi Jussilainen** (s. 10. kesäkuuta 1975 Jyväskylä) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja olympiamitalisti. Hän edusti Jyväskylän Hiihtoseuraa.

Jussilainen osallistui Salt Lake Cityn olympialaisiin 2002, joissa hän saavutti hopeaa joukkuemäestä. Hän osallistui myös Torinon olympialaisiin 2006, mutta ei saanut mitalisijaa.

MM-kilpailuista Jussilainen sai kolme hopeaa. Lahdessa 2001 hän sai hopeaa normaalimäen ja suurmäen joukkuekilpailuista. Oberstdorfissa 2005 hän sai hopeaa suurmäen joukkuekilpailusta.

Jussilainen kertoi marraskuussa 2007 lopettavansa uransa. Viimeisenä kilpailunaan hän hyppäsi normaalimäen SM-kisat 29. tammikuuta 2008 kotimäessään Jyväskylässä.

Risto Jussilaisen isä Harri Jussilainen oli maajoukkuetason mäkihyppääjä ja valmensi Ristoa tämän nuoruusvuosina. Myöhemmin Riston valmentajana toimi setä Taisto Jussilainen.

## Saavutuksia
* 2005 Oberstdorfin MM-kisat: suurmäen joukkuekilpailusta hopeaa, normaalimäen joukkuekilpailussa neljäs
* 2002 Salt Lake Cityn olympialaiset: joukkuemäen hopeaa
* 2001 Lahden MM-kisat: suurmäen ja normaalimäen joukkuekilpailuista hopeaa
* Maailmancupissa: 1993/1994 84., 1998/1999 43., 1999/2000 8., 2000/2001 3., lentomäen mc 3., 2001/2002 10., 2002/2003 69., 2004/2005 12., osakilpailuvoittoja henkilökohtaisissa kilpailuissa kaksi (yksi suurmäestä ja yksi lentomäestä), yhteensä 16 palkintopallisijaa (tilanne 1/2006)
* Nuorten MM-kisoissa joukkuemäen kultaa Harrachovissa 1993 hyppäämällä mäkiennätyksen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Kurkijoen piiri

**Kurkijoen piiri** oli hallintoalue Karjalan ASNT:ssa Laatokan länsirannalla. Kurkijoen piirin keskuksena oli Kurkijoki vuosina 1940–1941 ja 1944–1945 ja Lahdenpohja 1945–1958.

Kurkijoen piiri muodostettiin 9. heinäkuuta 1940 ja se käsitti suunnilleen Suomen 12. maaliskuuta 1940 luovuttamat Kurkijoen, Hiitolan, Jaakkiman ja  Lumivaaran kunnat sekä Lahdenpohjan kauppalan. Alueen suomalainen väestö evakuoitiin rauhan tultua ja niinpä Neuvostoliitto siirsi alueelle uutta väestöä. 

Jatkosodassa Suomi valloitti alueen takaisin elokuussa 1941 ja muualle Suomeen evakuoitu väestö pääsi palaamaan kotiseudulleen. Moskovan välirauhassa 19. syyskuuta 1944 alue jouduttiin toistamiseen luovuttamaan Neuvostoliitolle, jossa alue muodosti jälleen Kurkijoen piirin. Kurkijoen piirin hallintokeskus siirrettiin Kurkijoelta kaupungiksi tulleeseen Lahdenpohjaan 20. tammikuuta 1945.

Kurkijoen piiri lakkautettiin 1958 ja liitettiin Sortavalan piiriin. Suunnilleen entisestä Kurkijoen piirin alueesta muodostettiin Lahdenpohjan piiri 10. joulukuuta 1970.
Äänisentauksen piiri

**Äänisentauksen piiri** eli **Äänisentakainen piiri** eli **Äänisniemen piiri** () on entinen hallintoalue Karjalan ASNT:ssa, nykyisessä Karjalan tasavallassa. Se käsitti Äänisjärveen pohjoisesta pistävän suuren Äänisniemen. Piirin keskuksena oli Sungun kylä ja myöhemmin Suurlahti.

Äänisentauksen piiri muodostettiin vuonna 1930 yhdistämällä Sungun piiri ja Suurlahden piiri, jotka oli muodostettu vuonna 1927 lakkautetuista Sungun, Suurlahden ja Tolvojan kunnista. Vuonna 1933 siihen kuuluivat Deriguzovon, Foimoguban, Heinälahden, Jandomjärven, Kažman, Karasjärven, Kižin, Kosmojärven, Kuusirannan, Pajanitsan, Suurlahden, Suurnivan, Tipinitsan, Tolvojan ja Virojärven kyläneuvostot. Piirissä oli tuolloin 26&nbsp;300 asukasta, joista 97,7 % oli venäläisiä ja 1,7 % suomalaisia.

Jatkosodassa vuosina 1941–1944 piiri oli Suomen miehittämä. Sen alue liitettiin Karhumäen piiriin vuonna 1959. 

## Lähteet
Ai Jing

**Ai Jing** (s. 1969 Shenyang) on kiinalainen laulaja. Hän opetteli lapsena laulamaan ja soittamaan kitaraa. Ai Jing muutti vuonna 1987 Pekingiin, jossa hän aloitti soolouransa vuonna 1988. Ai Jingin ensimmäinen albumi oli vuonna 1992 julkaistu *My 1997*.

## Lähteet
*http://www.aijing.com/biography.htm 
*http://www.aijing.com/discography.htm
Gunnar Andersen

**Gunnar Andersen** (18. maaliskuuta 1890 – 25. huhtikuuta 1968) oli norjalainen jalkapalloilija ja mäkihyppääjä.

Vuonna 1912 Andersen hyppäsi Modumissa silloisen maailmanennätyksen, 47 metriä.

Jalkapallourallaan Andersen pelasi oslolaisessa Lynin joukkueessa. Maajoukkueessa hän pelasi 46 A-maaottelua vuosina 1911–1924. Hän oli mukana 1912 Tukholman ja 1920 Antwerpenin olympialaisissa. Antwerpenissa hän toimi joukkueen kapteenina.

## Lähteet
Kristina Šmigun-Vähi

**Kristina Šmigun-Vähi** (o.s. **Šmigun**, s. 23. helmikuuta 1977 Tartto) on Viroa edustanut ja uransa lopettanut maastohiihtäjä ja olympiavoittaja sekä maailmanmestari, jota valmensi hänen isänsä Anatoli Šmigun. Hän kuuluu evenkien kansaan. Šmigun on nykyään poliitikko ja hän kuuluu Viron parlamenttiin.

Šmigun-Vähi voitti vuonna 1997 kaksi juniorien maailmanmestaruutta, 5 kilometrin ja 15 kilometrin matkoilla. Aikaisemmista nuorten maailmanmestaruskilpailuista hänellä on neljä hopeaa.

Vuonna 1999 Ramsaun maailmanmestaruskilpailuissa Šmigun saavutti hopeaa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailusta ja pronssia 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta. Vuoden 2001 Lahden maailmanmestaruskilpailut ja vuoden 2002 Salt Lake Cityn olympialaiset olivat Šmigunille pettymyksiä, mutta vuonna 2003 Val di Fiemmen maailmanmestaruskilpailuissa hän voitti neljä mitalia: kultaa takaa-ajosta, hopeaa 10 kilometrin ja 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailuista ja pronssia 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailusta.

Tammikuussa 2002 ilmoitettiin, että Šmigunin 12. joulukuuta 2001 Brussonin maailmancupin osakilpailun yhteydessä antamasta doping-näytteestä oli löytynyt 19-norandrosteronia 6,4 nanogrammaa millilitrassa, mikä ylitti sallitun 5 nanogramman rajan. B-näyte osoittautui kuitenkin negatiiviseksi, kun 19-norandrosteronia löytyi 4,2 nanogrammaa millilitrassa. Šmigun vapautettiin doping-epäilyistä.

Torinon olympialaisissa vuonna 2006 Šmigun voitti olympiakultaa yhdistelmäkilpailussa ja, ylivoimaisesti, vesikelissä hiihdetyssä kymmenen kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Vancouverin olympialaisissa vuonna 2010 Šmigun sai hopeaa naisten 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kisassa. Mitali oli Viron ainoa niissä kisoissa.

Maailmancupin osakilpailuvoittoja Šmigunilla on kuusitoista. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän on parhaimmillaan ollut toinen, kausina 1999–2000 ja 2002–2003.

Kristina Šmigun meni naimisiin heinäkuussa 2007 ja otti käyttöön yhdistelmänimen Šmigun-Vähi. Kauden 2007–2008 hän jätti väliin raskauden vuoksi. Hän synnytti lapsen kesällä 2008. Hän palasi kansainvälisiin kilpailuihin kahden välivuoden jälkeen kaudella 2009–2010, mutta päätti lopettaa kilpailu-uransa kauden jälkeen keskittyäkseen perhe-elämäänsä.

Šmigun-Vähi asuu Otepäässä. Myös hänen sisarensa Katrin on menestynyt hiihtäjänä. 

Šmigun-Vähi valittiin Reformipuolueen listoilta Riigikoguun vuoden 2019 vaaleissa 2 002 äänellä.

## Lähteet
* 
*https://longread.delfi.ee/artiklid/valimiste-suur-lugu-triumfeeriv-kaja-kallas-kavaldav-kaotaja-juri-ratas-bravuurikas-tousja-mart-helme?id=85500213

### Viitteet
David Kellogg Lewis

**David Kellogg Lewis** (28. syyskuuta 1941 Oberlin, Ohio – 14. lokakuuta 2001 Princeton, New Jersey) oli yhdysvaltalainen filosofi. Hän kirjoitti väitöskirjansa *Convention: A Philosophical Study* W. V. O. Quinen ohjauksessa. Lewis siirtyi Princetonin yliopistoon apulaisprofessoriksi vuonna 1970, ja vuonna 1973 hänet nimitettiin professoriksi. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat *Counterfactuals* (1973) ja *On the Plurality of Worlds* (1986), jossa hän on postuloinut multiversumin olemassaolon yksinomaan filosofisista syistä.

## Teoksia

* *Convention: A Philosophical Study*, Cambridge, Mass., Harvard University Press (1969)
* *Counterfactuals*, Oxford, Blackwell, 1973
* *Philosophical papers*, Vol I. ja II, Oxford, Oxford University Press (1983 ja 1986)
* *On the plurality of worlds*, Oxford, Blackwell (1986)
* *Parts of classes*, Oxford, Blackwell (1991)
* *Papers in philosophical logic*, Cambridge, Cambridge University Press (1998)
* *Papers in metaphysics and epistemology*, Cambridge, Cambridge University Press (1999)
* *Papers in ethics and social philosophy*, Cambridge, Cambridge University Press (2000)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* Yagisawa, Takashi: David Kellog Lewis
Korkeasti Pyhitetty

**Korkeasti Pyhitetty**, nimen edessä lyhennettynä **KP**, on metropoliitan ja arkkipiispan nimeen liitettävä kunnioittava nimitys ortodoksisessa kirkossa. Sitä käytetään mm. kirjeissä ja muussa puhuttelussa sekä virallisissa teksteissä.

## Katso myös
* Korkeasti Siunattu

## Aiheesta muualla
* Ortodoksi.net / KP/KS
Korkeasti Siunattu

**Korkeasti Siunattu**, nimen edessä lyhennettynä **KS**, on piispojen ja apulaispiispojen nimeen liitettävä kunnioittava nimitys ortodoksisessa kirkossa. Sitä käytetään mm. kirjeissä ja muussa puhuttelussa sekä virallisissa teksteissä. Niistä piispoista, joilla on metropoliitan kirkollinen arvonimi, käytetään kuitenkin nimitystä Korkeasti Pyhitetty.

## Aiheesta muualla
* Ortodoksi.net / KP/KS
H’reštšatyk

**H’reštšatyk** (, ) on Ukrainan pääkaupungin Kiovan pääkatu. Yhteensä 1,225 kilometrin pituinen ja lähes 100 metriä leveä bulevardi kulkee koillisesta lounaaseen Euroopan aukiolta Itsenäisyyden aukion kautta Bessarabian aukiolle.


Khreshchatyk.jpg|
Khreshchatyk Street (8601858916).jpg
Киев, Крещатик (444159974).jpg|
BMP-2 parade ukraine.jpg|
Kiev - Khreshchatyk.jpg|
Khreshchatyk Street during Euromaidan.JPG|
80-382-0001 Khreschatyk 3.jpg|
Khreshchatyk street (winter, eveningtime). Kiev, Ukraine, Eastern Europe.jpg|
Khreshchatyk street in the evening.jpg


## Lähteet
 

## Aiheesta muualla

* Photos of Kreschatik .
Қ

**Қ** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy abhaasin, kazakin ja uzbekin aakkosiin.

## Ääntäminen
Қ ääntyy abhaasissa soinnittomana velaarisena klusiilina /k/. Kazakissa ja uzbekissa se ääntyy soinnittomana uvulaarisena klusiilina /q/.
Ң

**Ң** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy kalmukin, kazakin ja kirgiisin aakkosiin.

## Ääntäminen
Ң ääntyy kalmukin, kazakin ja kirgiisin kielessä velaarisena nasaalina /ŋ/. Samaa äännettä merkitään marissa kirjaimella ҥ.
Birgit Nilsson

**Birgit Nilsson**, synt. **Märta Birgit Svensson** (17. toukokuuta 1918 Västra Karup, Ruotsi – 25. joulukuuta 2005 Bjärlöv) oli ruotsalainen sopraano. Nilsson oli aikansa merkittävin Wagner-sopraano ja seurasi norjalaista Kirsten Flagstadia varsinkin Brünnhilden esittäjänä. Hän esitti myös muita kuuluisia sopraano-osia, kuten Leonora, Aida, Turandot, Tosca, Elektra ja Salome. Nilsson levytti kaikki suurimmat roolinsa, mukaan lukien myös Brünnhilden roolin koko Ring-sarjassa.

## Ura
Nilsson syntyi Västra Karupissa Skånen luoteisosassa. Hänen lahjakkuutensa huomattiin, kun hän alkoi laulaa kirkkokuorossa. Hän opiskeli laulua ensin Ragnar Blennowin johdolla Båstadissa ja sitten Tukholmassa Ruotsin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa vuosina 1941–1946, jossa häntä opettivat Joseph Hislop ja Arne Sunnegård. 

Nilsson debytoi Ruotsin Kuninkaallisessa Oopperassa 1946 Carl Maria von Weberin oopperassa *Der Freischütz*, jossa hän lauloi Agathen roolin vain kolmen päivän varoitusajalla. Seuraavana vuonna hän sai huomiota Lady Macbethin roolista Verdin oopperassa *Macbeth*. Hänen ensimmäinen tärkeä kansainvälinen esiintymisensä tapahtui Glyndebournen oopperafestivaaleilla vuonna 1951, jolloin hän esiintyi Mozartin oopperassa *Idomeneo*. 

Bayreuthissa hän debytoi 1953. La Scalassa hän esiintyi ensi kertaa 1958. Nilssonin Metropolitan-ura kattoi vuodet 1958–1983.

Brünnhilden osan hän lauloi ensimmäisen kerran Münchenissä 1954.

Vuonna 1975 Elektran esityksessä Wienissä Birgit Nilsson taputettiin esiin ennätykselliset 72 kertaa, kun samassa näytöksessä kunnostautunut Plácido Domingo sai osakseen 70 lavallekutsua. Domingon saavutus on kuitenkin viety Nilssonin aplodien sijaan Guinnessin ennätysten kirjaan.

Nilssonin omaelämäkerta, *Mina minnesbilder*, julkaistiin Tukholmassa vuonna 1977. Nilsson vetäytyi esiintymislavoilta eläkkeelle vuonna 1984 annettuaan esiintymiskiertueen Länsi-Saksassa. Jo 1982 tuotettu Richard Straussin Elektra oli jäänyt hänen viimeiseksi oopperaroolikseen.

## Kunnianosoituksia
The American Scandinavian Foundation on nimennyt lupaavalle nuorelle amerikkalaiselle oopperalaulajalle jaettavan palkintonsa Nilssonin mukaan (*The Birgit Nilsson Prize*). Joulukuussa 2008 julkistettiin puolestaan Birgit Nilsson -palkinto, joka on miljoonan dollarin palkintosummallaan maailman suurin klassisen musiikin palkinto. Palkinnon jakaa Birgit Nilssonin säätiö joka toinen tai kolmas vuosi.

Birgit Nilssonin kuva on koristanut Ruotsissa 500 kruunun seteliä vuodesta 2016.

## Yksityiselämä
Vuonna 1948 Nilsson meni naimisiin Bertil Niklassonin kanssa. Hänen miehensä oli eläinlääketieteen opiskelija, jonka Nilsson oli tavannut junassa.

## Museo
Vuonna 2010 on määrä avata Birgit Nilssonille omistettu museo Svenstadissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Birgit Nilssonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Think Twice

**Think Twice** (suom. *Mieti kahdesti*) oli suomalainen gospelyhtye.

Think Twice perustettiin vuonna 1994 Porvoossa. Yhtyeen perustajajäseniä olivat kitaristi-laulaja Jami Suhonen (s. 1973), kitaristi-laulaja Anssi Tiittanen (s. 1979) ja basisti Joona Ryödi (s. 1978). Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät rumpali Ilari Roihuvuo (s. 1978) ja kosketinsoittaja Osku Louhelainen (s. 1976).

Yhtyeen musiikki on tyyliltään modernia pohjoismaista pop-rockia.

Yhtye lopetti toimintansa helluntaiherätyksen Juhannuskonferenssissa 2008. Jäähyväiskonserttiin 20.6.2008 kokoontui noin 10 000 kuulijaa.

## Diskografia
### Albumit
* *Taivas* (1998)
* *[Hanki] Elämä* (2002)
* *Kaksi maailmaa* (2006)
* 1994–2014 (2014)

## Lähteet
* Discogs: Think Twice

## Aiheesta muualla
* Videotaltiointi yhtyeen esiintymisestä Majakka-seurakunnassa
Sikiäin

**Sikiäin** on emiön fertiili, kukkapohjukseen kiinnittynyt tyviosa, jonka sisällä siemenaiheet sijaitsevat. Se voi olla kehänpäällinen, jolloin se on kehälehtien ja heteiden yläpuolella, tai kehänalainen, jolloin se on kukkapohjuksen ympäröimänä niiden alapuolella. 

Elias Lönnrot käytti vuonna 1860 sikiäimen synonyyminä myös termiä *hedelmys*.

## Lähteet
Raimo Manninen

**Raimo Matias Manninen** (s. 17. syyskuuta 1955 Saarijärvi) on suomalainen entinen keihäänheittäjä. 

Vuonna 1984 Manninen heitti Pihtiputaan keihäskarnevaaleilla tuloksen 93,42 metriä. Manninen lähtikin Los Angelesin olympiakisoihin yhtenä ennakkosuosikkina, kun Uwe Hohn ja muut itäblokin suurheittäjät olivat boikotin takia kisoista poissa. Manninen ei kuitenkaan päässyt Los Angelesissa edes loppukilpailuun, vaan sijoittui karsinnassa kolmanneksitoista.

Kalevan kisoissa Manninen oli parhaimmillaan kuudes. Seuratasolla Manninen kilpaili Saarijärven Pullistuksen riveissä.

## Aiheesta muualla
*
Ғ

**Ғ** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy turkkilaisten kazakin, tofan, uzbekin ja baškiirin aakkosiin.

## Ääntäminen
Ғ on kazakissa ja uzbekissa soinnillisen uvulaarisen frikatiivin /ʁ/ merkki.
Pasi Sormunen

**Pasi Martti Sormunen** (s. 8. maaliskuuta 1970 Kauniainen) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja olympiamitalisti, joka oli HIFK:n vastuuvalmentaja kaudella 2012-2013, mutta joutui eroamaan joukkueen tiputtua kymmenennelle sijalle runkosarjassa. Hänet korvasi KHL:ssäkin valmentanut Raimo Summanen.

## Seuraura
Sormunen aloitti uransa Karhu-Kissoissa kaudella 1990–1991, jolloin pelasi jääkiekon 1. divisioonaa. Hän pelasi seuraavalla kaudella HIFK:ssa, jota edusti kolmen kauden ajan kevääseen 1994. Sormunen pelasi vuodet 1994–1998 Jokereissa, joissa voitti neljänä kautena putkeen mitalin: hopeaa 1995, kultaa 1996, kultaa 1997 ja pronssia 1998.

Kaudeksi 1998–1999 Sormunen siirtyi Espoo Bluesiin, mutta hän siirtyi kesken toisen kautensa Saksan DEL-liigan Nürnberg Ice Tigersiin. Kauden 2000–2001 hän pelasi sveitsiläisessä EHC Churissa ja uransa viimeisen kauden Frölunda HC:ssa, jossa lopetti 32-vuotiaana.

### Valmentajana
Sormunen aloitti valmentamisen Jokereiden A-juniorieiden apuvalmentajana kaudella 2002–2003. Yhden kauden mittaisen Jokeri-visiitin jälkeen seuraava pesti oli HIFK:n A-junioreissa syksyllä 2006. Sormunen toimi joukkueessa Joonas Tanskan apuvalmentajana kahden kauden ajan. Vuosina 2009–2011 Sormunen toimi HIFK:n A-junioreiden vastuuvalmentajna. Syksyllä 2011 Sormunen nostettiin HIFK:n liigajoukkueen valmennusryhmään Petri Matikaisen apulaiseksi. Ennen seuraavan kauden alkua Matikainen yllättäen erosi tehtävästään ja siirtyi valmentamaan KHL:aan joten Sormunen ylennettiin vastuuvalmentajaksi. Pesti kuitenkin päätyi potkuihin jo tammikuussa 2013 ja hänet korvasi Raimo Summanen.

## Maajoukkueura
Sormunen on Lillehammerin olympialaisten pronssimitalisti vuodelta 1994. Olympialaiset olivat Sormusen ainoat miesten arvokisat.

## Tilastot

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Palotška

**Ӏ** () on kyrillinen kirjain. Se sisältyy monen Kaukasian alueella puhuttavan kielen aakkosiin. Näitä ovat abaza, adygei, dargva, inguuši, kabardi, laki, lezgi, tabasarani ja tšetšeeni. Kirjain on samannäköinen kuin latinalaisen kirjaimiston I ja kyrillisen kirjaimiston І. Kirjaimen käyttöä hankaloittaa sen puuttuminen monista näppäinasetteluista ja fonteista, minkä vuoksi sen korvikkeena käytetään yleisesti latinalaista kirjainta I, kyrillistä kirjainta І tai jopa numeroa 1, vaikka tällainen käyttö onkin väärää.

## Ääntäminen
Kirjaimella Ӏ ei tavallisesti ole itsenäistä äännearvoa, vaan sitä käytetään osoittamaan edeltävän kirjaimen poikkeavaa ääntämystä. Avaarissa se ilmaisee, että edeltävä konsonantti on ejektiivinen, esimerkiksi кIалъазе // ’*puhua*’. Adygeissa, inguušissa, kabardissa ja tšetšeenissä se on myös glottaaliklusiilin /ʔ/ merkki. Esimerkkinä on kabardin sana  елъэӀуащ // ’*hän (mies) pyysi häneltä (nainen) jotakin*’.
Alfa-kurssi

**Alfa-kurssi** on kristinuskon perusteita esittelevä kurssi. Se on suunnattu erityisesti kaikille ei-kristityille, mutta sopii myös niille uskoontulleille, jotka haluavat tarkistaa käsityksiään kristinuskosta. Alfa-kursseja järjestävät kristilliset seurakunnat ja yhdistykset yli 150 maassa. Suomessa kursseja pitävät esimerkiksi Kansan Raamattuseura, luterilaiset seurakunnat ja vapaat kristilliset seurakunnat. Alfa-kursseja järjestää myös katolinen kirkko.

## Historia
Alfa-kurssi syntyi 1990-luvulla anglikaanisessa Englannin kirkossa ja levisi nopeasti eri puolille maailmaa ja eri kirkkokuntiin. Alfa-kursseilla käytettävän materiaalin oikeudet ovat kansainvälisellä Alfa-yhteisöllä, jonka keskuspaikkana on kurssin syntyseurakunta, Holy Trinity Brompton -seurakunta Lontoossa.

## Kurssin sisältö ja tavoitteet
Alfa-kurssi on kymmenen viikon pituinen sarja tapaamisia, joissa tutkitaan elämän tarkoitusta kristinuskon näkökulmasta. Kerran viikossa pidettävien kokoontumisten lisäksi Alfan loppupuolella on viikonlopun tai päivän mittainen Alfa-päivä. Jokainen Alfa on oman näköisensä, mutta niissä on kolme yhtäläisyyttä: ruokaa, alustus ja ryhmäkeskustelu. Kukin tapaaminen rakentuu jonkun elämään ja uskoon liittyvän kysymyksen ympärille. Alustuksen jälkeen aiheesta keskustellaan pienryhmissä. Alfoja järjestetään ympäri maailmaa eri kirkkokunnissa. 

Kurssilla käsitellään muun muassa seuraavia aiheita: ”Kuka Jeesus on?  Kuinka voin uskoa? Miten ja miksi rukoilla? Miten Jumala ohjaa meitä?”

Keskustelun tarkoituksena on antaa ihmisille mahdollisuus kysellä ja esittää omia mielipiteitään vapaasti. Itse opetus noudattaa kuitenkin yhtenäistä linjaa. Se, kuinka tiukasti hyvinkin erilaisissa seurakunnissa järjestettävät Alfa-kurssit pitäytyvät alkuperäiseen opetusmateriaaliin, vaihtelee jonkin verran.

Alfa-kurssin käyneitä rohkaistaan olemaan aktiivisia ja kantamaan vastuuta omassa kotiseurakunnassaan ja erityisesti osallistumaan tuleville Alfa-kursseille vastuunkantajina. Näin Alfa-kurssi on erityisesti maallikkoaktiivisuutta lisäävä seurakunnallinen työmuoto.

Alfa-kursseja järjestetään myös esimerkiksi varhaisnuorille, nuorille ja vangeille erityisen sovelletun materiaalin kanssa.

## Katso myös
*Nicky Gumbel
*Cursillo

## Alfa-kurssin piirissä syntynyttä kirjallisuutta
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Alfan kotisivu
* Kokeile Alfaa -sivu
*Alfan kansainvälinen kotisivu
*Nuorten Alfa
Päijänteen kansallispuisto

**Päijänteen kansallispuisto** on Padasjoen, Asikkalan ja Sysmän alueella sijaitseva kansallispuisto. Puiston pinta-ala on 16 neliökilometriä, ja se on perustettu vuonna 1993.

Päijänteen kansallispuisto sijaitsee Suomen toiseksi suurimman järven, Päijänteen eteläosassa. Siihen kuuluu noin 50 rakentamatonta saarta ja luontoa sekä osia asutuista saarista. Osa saarista on hiekkarantaisia harjusaaria, osa kallio- ja moreenisaaria. Matkailullisesti merkittävimmät kohteet ovat suurin saari Kelvenne sekä Pulkkilanharju. Koska kansallispuisto sijaitsee pääosin saarilla, ei suurimpaan osaan puistosta pääse kuin vesiteitse. Kelvenne on monine laguuneineen suosittu veneilykohde.

Haapasaaressa on Etelä-Päijänteen viimeisen kalastajatilan rakennus. Sen on vuokrannut Tallukka. Aluetta ovat kunnostaneet myös WWF:n vapaaehtoiset ja Lahden venekerho, joka on sen nykyinen vuokralainen.

Päijätsalon näkötorni on kunnostuksen alaisena 2019.

## Maantiede

### Geologia
Kansallispuiston maisema jakaantuu geologisesti kahtia. Puiston kallio- ja moreenisaaret ovat yli kaksi miljardia vuotta vanhoja vuorten jäänteitä. Pitkittäisharjujaksoihin lukeutuvat Pulkkilanharju ja Kelvenne saivat alkunsa jään vetäytyessä jäätikkövirtojen kasaamasta sorasta.

Kelventeeltä löytyy suppia, jotka ovat muodostuneet jääkauden aikoihin. Niistä osa on yhdistynyt ja muodostanut suojaisia, laagunin kaltaisia lahtia. Yhdestä supista on muodostunut lampi.

### Saaret
Puiston suurimmat kalliosaaret ovat Iso Lammassaari ja Haukkasalo. Haukkasalon länsipäässä sijaitseva yli 30 metriä korkea jyrkänne on puiston jylhin kallioseinä. Saaren kallioseinästä löytyy kalliomaalaus.

## Katso myös
* Luettelo Päijänteen kansallispuiston alueista ja saarista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Luontoon.fi – Päijänteen kansallispuisto
* Hallituksen esitys Eduskunnalle laiksi Päijänteen kansallispuistosta
* Päijänteen kansallispuiston kävijätutkimus , 2017 (julkaisut.metsa.fi)
* Kansallispuisto on amatööriradion luontolähetyskohde OHFF-0017, Päijätneen kansallispuisto
Harald Grønningen

**Harald Grønningen** (9. lokakuuta 1934 Lensvik – 26. elokuuta 2016 Lensvik, Agdenes) oli norjalainen maastohiihdon olympiavoittaja. Hän saavutti 1960-luvulla seitsemän arvokisamitalia. 

Grønningen esiintyi kansainvälisissä arvokilpailuissa ensimmäisen kerran Lahden MM-hiihdoissa 1958 sijoittuen 15 kilometrillä 21:nneksi. Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960 hän saavutti viestissä hopeaa sekä sijoittui 15 kilometrillä 11:nneksi ja 50 kilometrillä 14:nneksi. Zakopanen MM-kilpailuissa 1962 hän saavutti henkilökohtaisen hopeamitalin 15 kilometrillä ja sijoittui neljänneksi 30 kilometrillä ja viestissä sekä viidenneksi 50 kilometrillä. Innsbruckin olympialaisissa 1964 hän saavutti hopeaa 15:llä ja 30 kilometrillä, joilla molemmilla vain Eero Mäntyranta oli häntä nopeampi. Viestissä hän sijoittui neljänneksi ja 50 kilometrillä kuudenneksi. Oslon MM-kilpailuissa 1966 hän voitti kultaa viestissä, jossa hän hiihti toisen osuuden, sekä sijoittui seitsemänneksi sekä 30:llä että 50 kilometrillä.

Grenoblen olympialaisissa 1968 Grønningen sai vihdoin ensimmäisen henkilökohtaisen arvokisavoittonsa, kun hän kukisti 15 kilometrillä Eero Mäntyrannan 1,9 sekunnin erolla. Hän voitti kultaa myös viestissä, jossa hän tuli kolmannelta osuudelta vaihtoon yli minuutin ennen seuraavia. Hän sijoittui 30 kilometrillä 13:nneksi. Vielä Vysoké Tatryn MM-kilpailuissa 1970 hän sijoittui viestissä neljänneksi ja 15 kilometrillä yhdeksänneksi, kun taas 50 kilometrin kilpailun hän keskeytti. Sapporon olympialaisissa 1972 hän oli varamiehenä.

Holmenkollenin kisoissa Grønningen voitti 15 kilometrin kilpailun vuosina 1960 ja 1961. Salpausselän Kisoissa hän voitti saman matkan vuosina 1960, 1961 ja 1962. Henkilökohtaisia Norjan-mestaruuksia hän voitti uransa aikana yhdeksän.

Grønningen oli hiihtäjäksi omana aikanaan poikkeuksellisen isokokoinen, 190 senttiä ja 78 kiloa. Hänen urastaan julkaistiin *I det lange løp* -kirja jo vuonna 1967.

Siviilityökseen Grønningen kalasti lohta ja kasvatti mansikoita.

## Arvokisamitalit
*1960 Squaw Valleyn olympialaiset: 
**hopeaa: viesti
*1962 Zakopanen MM-hiihdot: 
**hopeaa: 15 km
*1964 Innsbruckin olympialaiset: 
**hopeaa: 15 km
**hopeaa: 30 km
*1966 Oslon MM-hiihdot: 
**kultaa: viesti
*1968 Grenoblen olympialaiset: 
**kultaa: 15 km
**kultaa: viesti

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Grønningen olympic.orgissa
Delirious?

**Delirious?** on brittiläinen gospel-yhtye, joka soittaa modernia pop/rock sävytteistä gospel-musiikkia. Yhtye on saanut alkunsa seurakuntansa ylistysyhtyeenä. Nykyään yhtye on hyvin suosittu ympäri maailmaa, ja heidän levyjään on myyty Amerikassa enemmän kuin esimerkiksi Robbie Williamsin levyjä. Maailmanmenestyksestä huolimatta kristillinen sanoma on edelleen vahvasti musiikissa mukana. Yhtyeen solisti on Martin Smith ja kitaristi Stuart Garrard. Muita jäseniä ovat Paul Evans, Jonathan Thatcher ja Timothy Jupp.

## Diskografia
### Studioalbumit
* King of Fools (1997)
* Mezzamorphis (1999)
* Glo (2000)
* Audio Lessonover?/Touch (2001/2002)
* World Service (2003)
* The Mission Bell (2005)
* Kingdom of Comfort (2008)

### Livealbumit
* Live & in the Can (1996)
* d:tour 1997 Live at Southampton (1998)
* Access:d (2002)
* UP: Unified Praise (2004)
* Now is the Time – Live at Willow Creek (2006)
* My Soul Sings (2009)
* Farewell Show (2010)

### Kokoelmat
* Deeper (2001)
* Libertad (2002)
* History Makers (2009)

## Aiheesta muualla
*Bändin kotisivut  
*
Helmut Recknagel

**Helmut Recknagel** (s. 20. maaliskuuta 1937 Steinbach-Hallenberg) on Itä-Saksaa edustanut mäkihyppääjä, maailmanmestari ja olympiavoittaja.

Recknagelin uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1950- ja 1960-luvulle, jolloin hän oli maailman huipulla. Hän voitti olympiakultaa, kolme MM-mitalia ja kolme kertaa Keski-Euroopan mäkiviikon.

Voittaessaan olympiakultaa Squaw Valleyssa 1960 Recknagelista tuli ensimmäinen ei-pohjoismaalainen mäkihypyn olympiavoittaja. Zakopanen MM-kisoissa 1962 hän voitti suurmäen kultaa ja hänestä tuli ensimmäinen arvokisoissa 100 metrin rajan ylittänyt mäkihyppääjä, kun hänen toisen hyppynsä pituus oli 103 metriä. Kolmannella hyppykierroksella myös kaksi muuta hyppääjää ylitti tuon rajan.  Innsbruckin olympialaisissa 1964 Recknagel sijoittui pienessä mäessä kuudenneksi ja suurmäessä seitsemänneksi.

Recknagel loi mäkihyppytyylin, jossa käsiä pidettiin ilmalennon aikana suorana edessä.

## Saavutuksia

* 1958 Lahden MM-kisat: pronssia 
* 1960 Squaw Valleyn olympialaiset: kultaa 
* 1962 Zakopanen MM-kisat: kultaa suurmäessä ja pronssia normaalimäessä 
* Kolme Keski-Euroopan mäkiviikon voittoa: 1957–1958, 1958–1959 ja 1960–1961 
*Holmenkollenin kisojen voitto 1957 ja 1960, Holmenkollen-mitali ensimmäisenä ei-pohjoismaalaisena 1960
* Saksan demokraattisen tasavallan mestari 1959, 1962 ja 1963
* Saksan demokraattisen tasavallan Vuoden urheilija 1962 

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Petter Hugsted

**Petter Hugsted** (11. heinäkuuta 1921 Kongsberg – 16. toukokuuta 2000 Kongsberg) oli norjalainen mäkihypyn olympiavoittaja.

Hugsted voitti nuorten Norjan-mestaruuden vuonna 1940, mutta sitten sotavuodet aiheuttivat pitkän kilpailutauon. Vuonna 1946 hän sijoittui yhdeksänneksi Norjan-mestaruuskilpailuissa ja Holmenkollenilla. Vuonna 1947 hän oli maansa mestaruuskilpailuissa kuudes ja voitti Suomessa Salpausselän mäkihyppykisan. Vuonna 1948 hän sijoittui Norjan-mestaruuskilpailuissa viidenneksi mutta voitti kaksi olympiakatsastuskilpailua ja pääsi olympiaedustajaksi. Sankt Moritzin talviolympialaisissa hän voitti kultaa norjalaisten kolmoisvoittoon päättyneessä kilpailussa. Vuosina 1948 ja 1950 hän sijoittui Holmenkollenilla kolmanneksi. Vuonna 1952 hän voitti Tanskassa käydyn Holtekollenin mäkikisan.

Hugsted pelasi myös jalkapalloa Norjan B-maajoukkueessa. Hän sai vaimonsa Inger Naufin kanssa neljä lasta.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Jääkiekko talviolympialaisissa 1956

**[[Jääkiekko]]** oli kahdeksatta kertaa olympialaisten ohjelmassa vuoden vuoden 1956 talviolympialaisissa. Turnaus oli samalla maailmanmestaruuskilpailut ja Euroopan-mestaruuskilpailut. Turnauksen ottelut pelattiin pääasiassa Cortina d'Ampezzon Stadio del Ghiacchiossa, jonne mahtui 7 000 katsojaa. Turnauksen ottelut pelattiin 26. tammikuuta – 4. helmikuuta 1956.

Turnaukseen osallistui kymmenen joukkuetta. Joukkueet jaettiin kolmeen alkulohkoon, joiden kaksi parasta pääsi ylempään loppusarjaan. Ylemmässä loppusarjassa pelattiin yksinkertainen sarja, ja mitalit jaettiin sarjataulukon perusteella. Alkulohkoissa karsiutuneet joukkueet pelasivat vielä alemmassa loppusarjassa sijoista 7.–10. 

Saksa osallistui yhdistetyllä joukkueella vuoden 1956 talviolympialaisiin. Siitä syystä se järjesti Itä-Berliinissä sisäisen karsinnan, jonka voittaja pääsi edustamaan koko Saksaa olympiaturnaukseen. Saksan liittotasavalta voitti karsinnan ja pääsi kisoihin.

Neuvostoliitto osallistui ensimmäistä kertaa jääkiekon olympiaturnaukseen. Maailmanmestaruuskilpailuihin Neuvostoliitto oli ottanut osaa ensi kertaa kaksi vuotta aiemmin, jolloin se voitti mestaruuden. Olympialaisten jääkiekkoa taas oli hallinnut Kanada. Se oli hävinnyt seitsemissä aiemmissa olympialaisissa vain yhden ottelun. Vuoden 1956 olympialaisiin Kanada sai Neuvostoliitosta varteenotettavan haastajan. Kanadaa edusti turnauksessa amatöörijoukkue Kitchener-Waterloo Dutchmen, jossa pelasi muun muassa Martin Brodeurin isä Denis Brodeur. Neuvostoliittoa edusti maajoukkue, jonka pelaajat harjoittelivat yhdessä ympäri vuoden. Pelaajat työskentelivät nimellisesti armeijassa, ja Neuvostoliitto pystyi näin kiertämään olympialaisten amatöörisääntöjä.

Kanada koki ennen Neuvostoliitto-ottelua maalein 4–1 yllätystappion Yhdysvalloille, jonka joukkue koostui valitusta tähdistöjoukkueesta. Yhdysvaltain joukkueessa pelasi myös amerikansuomalainen Willard Ikola. Neuvostoliitto taas voitti Yhdysvallat maalein 4–0, mikä tarkoitti että Kanadan piti viimeisessä ottelussa voittaa Neuvostoliitto päästäkseen tasapisteisiin. Neuvostoliitto voitti päätösottelun maalein maalein 2–0 ja saavutti näin ensimmäisissä olympialaisissaan olympiakultaa. Yhdysvallat sijoittui hopealle, ja Kanada jäi pronssille.

## Saksan sisäinen karsinta

## Alkulohkot
### Lohko A

### Lohko B

### Lohko C

## Alempi loppusarja

## Ylempi loppusarja

## Loppusijoitukset

## B-sarja
Samaan aikaan kun olympiaturnausta pelattiin, pelasivat Norja, DDR ja Belgia maailmanmestaruuskisojen B-sarjan Berliinissä. B-sarja pelattiin erillisenä turnauksena Itä-Berliinissä.

## Turnauksen pistepörssi

## Parhaiden joukkueiden pelaajat

## Lähteet
Erik Hämäläinen

**Vesa Erik Hämäläinen** (s. 20. huhtikuuta 1965 Rauma) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, olympiamitalisti (pronssia 1994) ja jääkiekon maailmanmestari (1995).

Hämäläinen on pelannut yhdet olympiakisat ja neljät maailmanmestaruuskilpailut (1992, 1993, 1994 ja 1995). Hän voitti maailmanmestaruuden ensimmäisenä Rauman Lukon kasvattina. Hän on Detroit Red Wingsin 10. kierroksen varaus (numerolla 197) vuodelta 1985, mutta pelasi koko uransa Euroopassa. 

Jokereissa kaudella 1992–1993 Hämäläinen palkittiin SM-liigan parhaan puolustajan Pekka Rautakallio -palkinnolla ja parhaasta plus/miinus-tilastosta Matti Keinonen -palkinnolla. Jokereissa hän saavutti suomen mestaruuden vuonna 1994 ja hopeaa 1995. Hämäläisellä on lisäksi hopeaa Rauman Lukosta vuodelta 1988 ja Kalevan Pallosta 1991. Palattuaan kasvattajaseuraansa Lukkoon 1990-luvun lopulla Hämäläisestä tuli joukkueen monivuotinen kapteeni ja seuraikoni. Hämäläinen rikkoi ensimmäisenä SM-liigapelaajana tuhannen runkosarjaottelun rajapyykin 1. maaliskuuta 2008 ottelussa Oulun Kärppiä vastaan. Hän päätti pelaajauransa kauden 2007–2008 ja 1&nbsp;001 runkosarjaottelun jälkeen.

Hämäläinen on toiminut Rauman Lukon liigajoukkueen apuvalmentajana vuosina 2008–2011 ja uudestaan vuodesta 2018 lähtien.

Hämäläinen aateloitiin jääkiekkoleijonaksi numero 193 vuonna 2009.

Rauman Lukko jäädytti Hämäläisen ja Jari Torkin pelinumerot 75-vuotisjuhlaottelussan 5. marraskuuta 2011.

## Seurat

* 1982–1988 Rauman Lukko
* 1988–1992 KalPa Kuopio
* 1992–1995 Jokerit Helsinki
* 1995–1998 AIK Tukholma (Elitserien, Ruotsi)
* 1998–2001 Rauman Lukko
* 2001–2002 SC Langnau Tigers (Nationalliga A, Sveitsi)
* 2002–2008 Rauman Lukko

## Lähteet
* 
*Hämäläisen tiedot Jääkiekkomuseon sivuilla.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Hämäläinen jatkoaika.com:ssa 
* Hämäläinen UrheiluSuomi.comissa
Per Bergerud

**Per Bergerud** (s. 28. kesäkuuta 1956) on norjalainen entinen mäkihyppääjä.

Bergerudin uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1980-luvulle, jolloin hän oli maailman kärkikastia. Hän oli mukana 1982 Oslon MM-kisoissa Norjan ryhmässä voittamassa joukkuemäen maailmanmestaruutta. Kolme vuotta myöhemmin 1985 Seefeldin MM-kisoissa Bergerud voitti suurmäestä kultaa ja normaalimäestä pronssia. 

Mäkihypyn maailmancupissa Bergerud voitti neljä osakilpailua ja sijoittui 15 kertaa palkintokorokkeelle. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui parhaimmillaan viidenneksi kaudella 1982–1983. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän sijoittui kolmanneksi kaudella 1981–1982.

Henkilökohtaisia Norjan mestaruuksia Bergerud voitti kahdeksan. Hän kilpaili Svene IL -seuran riveissä.

## Aiheesta muualla
*