open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Taivas

**Taivas** on avaruus sellaisena kuin se Maasta näkyy eli taivaankansi, tai korkealla maan yllä oleva ilmatila.

Taivaankappaleista parhaiten taivaalla erottuu Aurinko. Tähtitaivaasta näkyvät selkeimmin Kuu ja tähdet sekä jotkin planeetat. Ilmakehän pilvet ovat tiivistynyttä vettä. Muita taivaalla nähtäviä ilmiöitä ovat esimerkiksi sateenkaaret, halot, salamat, revontulet ja tähdenlennot.

## Taivaan värit
Taivas on päiväsaikaan selkeällä säällä yleensä sininen. Väri johtuu Auringon säteilyn sironnasta ilmakehässä, ja eniten siroavat siniseltä näyttävät valon lyhyet aallonpituudet. Auringon laskiessa sen valo kulkee pidemmän matkan ilmakehän läpi kuin päivällä, minkä seurauksena sininen siroaa pois ja taivas muuttuu punaiseksi, oranssiksi ja keltaiseksi. Ilman sirontaa taivas olisi musta.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
Nestehengitys

**Nestehengitys** tarkoittaa hengittämistä hapella rikastetun (yleensä perfluorihiilivetypohjaisen) nesteen avulla. Lääketieteellisesti nestehengitystä voidaan käyttää esimerkiksi ennenaikaisesti syntyneiden lasten hoidossa tai jos ihmisen keuhkoihin on tullut palovammoja.

Ensimmäiset nestehengityskokeet teki Johannes Kylstra vuonna 1962 upottamalla hiiriä ja rottia hapetettuun suolaliuokseen. Sen jälkeen kokeita on tehty niin sioilla, koirilla kuin ihmisilläkin. Nestehengitystä on tutkittu syväsukeltamisessa ja sen soveltamisesta avaruusmatkailuun on myös spekuloitu. Nestehengityksen ongelmat liittyvät lähinnä nesteiden aiheuttamiin keuhko- ja kudosvaurioihin, sekä nesteen hengittämisen raskauteen.

Science fictionin puolella nestehengitystä on käytetty ainakin James Cameronin elokuvassa *[[Abyss – syvyys]]*. Elokuvassa nähtävä rotta hengittää nestettä oikeasti.
Korat

**Korat** on ikivanha kissarotu Thaimaasta. Koratilla on ystävällinen ja ihmisrakas luonne, ja se on hyvin älykäs kissa. Koratin huomiotaherättävimmät ominaisuudet ovat sen suuret loistavan vihreät silmät, sydämenmuotoiset kasvot ja hopeanhohtoinen siniharmaa turkki. 

## Yleistä tietoa

Thaimaassa koratin nimenä on si-sawat, joka tarkoittaa vaurauden väriä tai onnentuojaa. Siellä koratin uskotaan tuottavan onnea, eikä sitä perinteisesti ole myyty, vaan lahjoitettu kunnian ja arvonannon osoituksena. Häälahjana korat on ollut arvostettu, sillä sen uskotaan takaavan avio-onnea ja hedelmällisyyttä.
Korat on alkuperäinen luonnonrotu, eikä sen kasvatuksessa käytetä muita rotuja, vaan sen molempien vanhempien on oltava korateja. Lisäksi korateiksi voidaan rekisteröidä vain ne kissat, joiden esivanhemmat pystytään jäljittämään Thaimaahan.

## Luonne

Koratit ovat aktiivisia, hellyydenkipeitä, ystävällisiä ja lempeitä ja kiintyvät omistajaansa. Usein ne ovat vastassa kotiovella ja seuraavat arjen askareissa. Koska koratit ovat seurallisia ja ne kaipaavat seuraa, kissakaveri on hyvä olla, jos kissa joutuu olemaan monta tuntia päivässä yksin. Korat on leikkisä myös aikuisena. Osa korateista saattaa pitää vedestä tai esim. veneessä olosta, mutta kissaa ei kannata pakottaa veteen, sillä pakottaminen tuo traumaattisia kokemuksia, mikä ei auta veteen totuttamisessa vaan päinvastoin.

## Ulkonäkö

Koratin turkki on lyhyt tai keskipitkä, silkkinen, vartalonmyötäinen, hopeapintainen ja kiiltävä, eikä sillä ole aluskarvaa.
Silmät koratilla ovat sen ensimmäisten elinviikkojen ajan siniset, ja nuorella kissalla ne voivat olla keltaiset, kunnes muuttuvat vihreiksi. Joillakin poikkeuksilla ne saattavat jäädä keltaoransseiksi. Silmät ovat suuret, pyöreät, loistavat ja ulkonevat, suljettuina hieman vinot. Koska koratilla on suuret ja hieman ulkonevat silmät, täytyy niiden kanssa olla varovainen, ettei käy vahinkoja. Koratien silmät myös vuotavat usein, koska suuriin silmiin menee helposti roskia.
Korat on notkea ja lihaksikas, keskikokoinen kissa, naaras sirompi kuin uros. Se kuuluu sinisten kissojen ryhmään, joista perinteisimpiä ovat kartusiaani, venäjänsininen, sininen persialainen ja sininen itämainen lyhytkarva. Rotu onkin monesti sekoitettu venäjänsiniseen ja kartusiaaniin.
Koska koratilla ei ole aluskarvaa, siitä sanotaan, että se olisi vähemmän allergisoiva ja että se saattaisi sopia myös kissa-allergisille.

## Historia

Thaimaassa korat on tunnettu jo satoja vuosia. Länsimaissa järjestelmällinen kasvatus aloitettiin 1960-luvulla. Euroopassa koratin kasvatus on alkanut Norjassa 1970-luvulla, ja myös Suomen ensimmäinen korat on Norjasta kotoisin. Suomeen korat on saapunut vuonna 1987, mutta ensimmäinen Suomessa rekisteröity pentue on syntynyt vuonna 1988.

## Lähteet

*Suuri kissakirja 3, Rotukissa, Wsoy, 1994, s. 92–96, 
*Alan Edwards: Gummeruksen suuri kissakirja, kissarodut jaekissojen hoito, 2003, s.191, 
*Kissarotujen ensyklopedia, 2006, s.288-289, 

## Aiheesta muualla

*Suomen koratrengas ry
*Suomen rotukissayhdistys ry
Bensiinimoottori

**Bensiinimoottori** on bensiiniä käyttävä polttomoottori, joka voi olla kaksi- tai nelitahtinen.
Tyypillisesti polttoaineseos sytytetään sytytystulpan avulla sähkökipinällä, joka poikkeaa dieselmoottorien käyttämästä puristussytytyksestä.

Bensiinimoottorit ovat yleensä ottosykliin perustuvia mäntämoottoreita. Eräät bensiinimoottorit ovat Wankelmoottoreita.

## Katso myös
* Dieselmoottori
* Hesselman-moottori
* Kaasumoottori
Hermione

**Hermione** voi viitata ainakin seuraaviin:

* Hermione, etunimi
* Hermione, hahmo antiikin kreikkalaisessa mytologiassa
* Hermione, antiikin aikainen kaupunki Argoliin maakunnassa Kreikassa
* Hermione Granger, hahmo Harry Potter -kirjasarjassa
* 121 Hermione, asteroidi

;Britannian kuninkaallinen laivasto
*HMS Hermione (1782) 32-tykkinen viidennen luokan alus (fregatti)
*HMS Hermione (1893) Astrea-luokan panssariristeilijä
*HMS Hermione (74) Dido-luokan ilmatorjuntaristeilijä
*HMS Hermione (F58) Leander-luokan fregatti

;Ranskan merivoimat
*Hermione (1699), 30-tykkinen Hermione-luokan fregatti
*Hermione (1706), 34-tykkinen fregatti
*Hermione (1750), 24-tykkinen fregatti
*Hermione (1754), 22-tykkinen fregatti
*Hermione (1779), 32-tykkinen Concorde-luokan fregatti
*Hermione (1803)
*Hermione (1804), 40-tykkinen Hortense-luokan fregatti
*Hermione (1811), 46-tykkinen fregatti
*Hermione (1860), 28-tykkinen fregatti
*Hermione (Q103), Bellone-luokan sukellusvene
*Hermione (Q211), Aurore-luokan sukellusvene
Etäläsnäolo

**Etäläsnäolo**, myös **telemaattinen läsnäolo** (), tarkoittaa läsnäoloa toisessa paikassa viestintäteknologian kautta, vaikka fyysinen keho pysyykin paikallaan. Mitä tahansa viestintäteknologiaa voidaan käyttää etäläsnäolon saavuttamiseksi, esimerkiksi puhelin- tai videoteknologiaa, ja myös tietokoneen avulla luodussa virtuaalimaailmassa voidaan kokea etäläsnäolo. Käytännössä etäläsnäolo toteutuu esimerkiksi erilaisina etätoimintoina, joita voivat olla esimerkiksi etätyö, etälääketiede, etäopetus tai erilaiset etänä suoritetut asioinnit.

Nykyisissä etäläsnäolon sovelluksissa mm. kirurgit voivat suorittaa leikkauksia potilaille kauko-ohjattujen robottikäsivarsien avulla toiselta puolen maapalloa. Yksinkertaisimmillaan etäläsnäolo voi olla vaikkapa kameroiden ja monitoreiden avulla toteutettua opiskelua, työtä, viihdettä tai valvontaa. Se voi olla myös tutkimusta paikoissa, jotka ovat ihmiselle liian vaarallisia tai hankalia, kuten merenpohjassa tai avaruudessa.

Pisimmälle vietynä etäläsnäolo voi tarkoittaa sitä, että ihminen pystyy tuntemaan ja toimimaan kaukaisessa ympäristössä telerobotin avulla aivan kuin olisi itse paikalla. Science fictionissa esimerkkejä tällaisista systeemeistä on nähty pitkään, alkaen Robert A. Heinleinin tarinasta *[[Waldo (novelli)|Waldo]]* (1940). Etärobotteja kutsutaankin joskus *waldoiksi*.

Etäläsnäolo voidaan viime kädessä määritellä tunteeksi, tunteeksi toisen tai toisten toimijoiden läsnäolosta telemaattisesti välitetyssä tai keinotekoisessa tilassa tai ympäristössä. Läsnäolon kokemus näyttää perustuvan useisiin erityyppisiin ympäristön ulottuvuuksiin.

## Katso myös
* Virtuaalitodellisuus
* Videoneuvottelu

## Kirjallisuutta
* "Telepresence" (Minsky 1980; Sheridan 1992a; Barfield, Zelter, Sheridan, & Slater 1995; Welch, Blackmon, Liu, Mellers, & Stark 1996),
* "Virtual presence" (Barfield et al., 1995),
* "Being there" (Reeves 1991; Heeter 1992; Barfield et al., 1995; Zhoa 2003),
* "A perceptual illusion of non-mediation "(Lombard & Ditton 1997)
* "The suspension of disbelief" (Slater & Ushoh 1994)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

__NOTOC__
AaltoAlvari

**AaltoAlvari**, ennen laajennusta nimellä **Jyväskylän uimahalli**, on uimahalli Jyväskylässä Mattilanpellon kaupunginosassa osoitteessa Pitkäkatu 2. Uinti-, hyppy- ja lastenaltaiden lisäksi uimahallissa on kylpyläosasto, jossa on aaltoallas vesilukumäkineen, poreallas ja kuohuallas. 

Jyväskylän uimahalli valmistui vuonna 1955 ja sen suunnitteli arkkitehti Alvar Aalto. Se oli valmistuessaan Suomen viides uimahalli ja toinen kunnallinen uimahalli. Pesu- ja pukuhuonekokonaisuuksia oli aluksi vain yksi. Halliin on myöhemmin lisätty muun muassa lasten opetusallas (1964), kuntosali (1968) ja 50 metrin allas (1975). Vuonna 1983 uimahalliin rakennettiin Suomen ensimmäinen sisätiloihin rakennettu vesiliukumäki. Vuonna 1991 valmistui AaltoAlvarin kylpyläosasto. Vuonna 2013 valmistui AaltoAlvarin remontti, jossa muun muassa kunnostettiin 50 metrin allas ja pukuhuonetiloja. Kylpyläosaston laajennus aloitettiin kesällä 2021 ja se valmistui 2024.

AaltoAlvarissa on kymmenen uima-allasta, kaksi liukumäkeä ja kaksi kuntosalia, ja se lukeutuu Suomen suurimpien uimahallien joukkoon. 

AaltoAlvarissa voi käydä uimakoulua ja saada ohjattuja liikuntapalveluja. Uimahallissa on käytössä kuntosali, takkahuone ja kahviopalvelut.

AaltoAlvari on Jyväskylän Aallon ja vesipalloseura Jyväskylän Saukkojen kotiareenana.

Vuonna 2023 AaltoAlvarissa rekisteröitiin 360 111 käyntikertaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*AaltoAlvarin verkkosivut
Kanneljärvi

**Kanneljärvi** on entinen Suomen kunta Karjalankannaksella Neuvostoliitolle 1944 luovutetulla alueella. Kanneljärven pinta-ala oli 246,3&nbsp;km² ja asukasluku 3&nbsp;552 (1939).

Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 8 koulupiiriin.

## Historiaa
Kanneljärvi erotettiin Uudestakirkosta omaksi kunnakseen vuonna 1925. Kanneljärven luterilaisen kirkon lisäksi Kanneljärvellä sijaitsi ortodoksinen Mustamäen Kristuksen kirkastumisen kirkko eli Mustamäen kirkko. Mustamäen kirkko tuhoutui jatkosodassa, mutta luterilainen kirkko säästyi. Se paloi 1984, mutta runko on edelleen pystyssä.

Kanneljärven väestöä sijoitettiin jatkosodan jälkeen Kiikalaan, Kiskoon, Kuusjoelle, Muurlaan, Pertteliin, Saloon, Suomusjärvelle ja Uskelaan.

## Nykyaika
Kanneljärven kirkonkylän venäjänkielinen nimi on ollut **Pobeda** (Победа) vuodesta 1948 lähtien, ja se on nykyisin Leningradin alueen Raivolan kuntaan kuuluva taajama.

Kanneljärven nimi on Venäjällä säilynyt Kanneljärven aseman ja asemakylän nimenä ().

## Kanneljärveläisiä
* Viljo Aho (1932–2013), nyrkkeilijä
* Matti Lampainen  (s. 1932)  jääkiekkoilija ja valmentaja
* Paavo Montonen (1892–1986), kirjailija
* Richard Määttänen (1900–?), yleisurheilija
* Vilho Nikkanen (1885–1960), kansanedustaja
* Yrjö Nikkanen (1914–1985), yleisurheilija
* Erkki Paavolainen 1890–1960), kansanedustaja
*Jaakko Paavolainen (1926–2007), historiantutkija
* Heikki Pennola (ent. Åhlman) (1879–1960), yleisurheilija
* Simson Pilkka (1880–1959), kansanedustaja
* Rebekka Räsänen (1908–1983), kirjailija
* Vilho Rättö (1913–2002), Mannerheim-ristin ritari
* Unto Seppänen (1904–1955), kirjailija

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kanneljärvi - pitäjä kannaksella
* Kanneljärvi (luovutettukarjala.fi)
* Kanneljärven kartta (luovutettukarjala.fi)
*Kanneljärvisäätiö
THC

**THC** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* termohaliinikierto
* tetrahydrokannabinoli
* Terminal Handling Charge (terminaalikäsittelymaksu)
Vainaja

**Vainaja** tarkoittaa kuollutta ihmistä. Vainajalla tarkoitetaan joko kuollutta ihmisruumista eli kalmoa tai kuolleen sielua, henkilöä, persoonaa tai elämänkaarta. Varsinkin viimeksi mainitussa merkityksessä vainajiin liittyy paljon uskomuksia, jotka liittyvät kuolemanjälkeiseen elämään. Vainaja-nimitystä käytetään myös, kun puhutaan kuolleesta henkilöstä sellaisena kuin hän oli ollut eläessään (*äitivainaa*, *isävainaa*).

Vainajan sielun tai hengen on useissa kulttuureissa uskottu jäävän eloon ruumiin kuoltua. Tällöin vainajia on usein palvottu. Toisaalta vainajan on saatettu myös uskoa olevan pelätty kummitus tai muuttuvan muuksikin olennoksi kuten eläimeksi.

Vainajien kohtalo on eri uskomuksissa erilainen. Monissa vainaja joutuu vainajalaan, vainajien kotiin tai maahan. Vainajaloita on ollut erilaisia: toiset hyviä paikkoja, toiset taas pahoja, ja jotkin eivät kumpaakaan. Joskus vainajan olosuhteet on ajateltu tulokseksi hänen elämästään.
U.S. Bank Tower

**U.S. Bank Tower** on pilvenpiirtäjä Los Angelesissa Yhdysvalloissa. Rakennus sijaitsee osoitteessa *633 West Fifth Street downtown Los Angeles*. Pilvenpiirtäjän korkeus on 310 m, ja se on kahdenneksitoista korkein rakennus Yhdysvalloissa.

U.S. Bank Tower sijaitsee seismisesti aktiivisella alueella ja sen mukaisesti se on rakennettu kestämään maanjäristys, joka on voimakkuudeltaan 8,3.

Rakennuksessa on 73 kerrosta maan päällä ja kaksi pysäköintitasoa maan alla. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1987, ja se valmistui vuonna 1990. U.S. Bank Towerin suunnitteli arkkitehtitoimisto *Pei Cobb Freed & Partners*. Sen rakentaminen maksoi 350 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

## Populaarikulttuuri
Peleissä Grand Theft Auto: San Andreas ja Grand Theft Auto V:ssä näkyvä torni on kopioitu täysin U.S. Bank Towerista. Rakennus esiintyy peleissä kuvitteellisena "Maze Bank Towerina".

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Iaito

**Iaito** on harjoitusmiekka, jota käytetään iaidon harjoittelussa. Iaito on tarkoituksenmukaisesti jätetty teroittamatta ja on japanilaisesta miekasta, katanasta tehty jäljitelmä, joka eroaa katanasta terävyytensä, painonsa ja ulkonäkönsä takia. Suurin osa iaitoista on tehty sinkki-alumiini-seoksisesta metallista, joka on terästä pehmeämpää, joten se on suunniteltu vain harjoitusta varten eikä käyttöön niin kuin terävää hiiliteräksistä miekkaa.

Iaitoja valmistetaan tätä nykyään ympäri maailmaa, mutta suurin osa niistä valmistetaan Japanissa. Iaiton voi tehdä itselleen sopivaksi, koska siinä olevat sovitukset, koristeet ja materiaalit ovat vaihdettavissa ja myös terän pituus valitaan harjoittelijan pituuden mukaan, jotta se soveltuisi parhaiten harjoitteluun. Myös iaitojen painot vaihtelevat miekan pituuden ja miekkaan liittyvien sovitepalojen mukaan. Iaito painaa on noin 800g - 1100 grammaa. Jokainen voi valita oman rahapussinsa koon mukaan käytettävät materiaalit ja koristukset. Suurin osa iaitoista (Japanissa) maksavat 200 - 1000 euron välillä, riippuen täysin niitä myyvistä kaupoista, hyvän iaiton saa noin 500 eurolla ja se kestää oikein käytettynä hyvin pitkäaikaisen harjoittelun. 

Iaitoa käytetään harjoittelussa vasta kun perusosaaminen miekan käsittelyssä on opeteltu puumiekalla (bokken), jotta vältyttäisiin turhilta vahingoilta, koska tylsäkin miekka on vaarallinen väline ja voi vaurioituakin osaamattomissa käsissä. Edistyneimmät harjoittelijat voivat käyttää terävää miekkaa (katana, shinken) harjoituksissa, mikäli harjoitteluseura sen sallii.
Hautaesine

**Hautaesine** eli **hautalahja** on vainajan ruumiin eli kalmon mukana haudattu esine, joka on katsottu jotenkin tarpeelliseksi vainajalle. Esine on saattanut olla vainajan käyttämä tai omistama. Hautaesineiden laittaminen hautaan osoittaa, että vainajien on uskottu elävän jokseenkin entisenlaista elämää myös kuoltuaan. Erityisen kalliit ja hienot hautalahjat on usein laitettu suurten valtakuntien hallitsijoille tai rikkaille henkilöille, esimerkiksi Egyptin faaraoiden hautoihin.

Hautalahjoina on annettu myös eläimiä, joskus jopa ihmisiä. Esimerkiksi joidenkin hallitsijoiden hautaamisen yhteydessä on tapettu runsaasti palvelusväkeä tai kotieläimiä, jotka on laitettu hautaan mukaan.

Joskus hautaesineet on tarkoituksella rikottu hautaamisen yhteydessä, esimerkiksi miekat on väännetty pilalle tai katkaistu. Tällä on ehkä haluttu estää hautojen ryöstöä. Vainajan ei ole uskottu tarvitsevan näitä esineitä ainakaan maallisessa muodossaan, joka on turmeltu. Ehkä vainajien on uskottu saavan ikään kuin esineen "sielun" mukaansa tuonpuoleiseen, ja tämän vuoksi esineet on täytynyt ensin "tappaa". Myös suomalaisista muinaishaudoista löytyy toisinaan jo hautaamisen yhteydessä turmeltuja esineitä.

Eräänlaisena hautalahjan rinnakkaismuotona voidaan pitää viikinkiajan skandinaavien *Odinin laki*a, jonka mukaan maahan eläessään hautaamansa aarteet saa kuoltuaan mukanaan tuonpuoleiseen.

Kristityt eivät yleensä anna vainajan mukaan hautaesineitä, sillä kaiken maallisen omaisuuden uskotaan katoavan ja olevan lisäksi turhamaista, jopa syntistä. Aikaisemmin kristinuskossa hautalahjat oli jopa kielletty, mutta nykyisin niitä toisinaan taas annetaan, lähinnä vertauskuvallisessa mielessä.

## Aiheesta muualla
Onageri

**Onageri** ( ’villiaasi’)  oli roomalainen piirityskone. Laite sai nimensä laukaisun yhteydessä purkautuneen energian aiheuttamasta rekyylistä, joka muistutti villiaasin eli onagerin potkua. Tämä katapultin tyyppinen ase käytti kierrettyihin köysiin varastoitua energiaa linkoamaan kiven kohteeseensa.

Onageri rakentui puukehikosta, jonka kierrettäviin köysiin oli kiinnitetty heittovarsi. Heittovarren päässä oli ammuskiven sisältävä linko.

Onageri viritettiin vetämällä vartta taakse (alas) päin varastoiden liikettä vastaan kiertyviin köysiin potentiaalienergiaa. Laukaisu suoritettiin vapauttamalla varsi ammuksineen eteen (ylös) päin suuntautuvaan liikkeeseen. Ammuksen laukaisukulman määräsi varren liikkeen pysäyttävän pehmustetun tason kulma.

Roomalaiset käyttivät onageria lähinnä elävää voimaa vastaan linnoitusten piirityksissä, sillä sen teho ei riittänyt murtamaan vahvoja maa- tai kivivalleja. Ammuskivet saatettiin laukaista myös palavan aineen päällystäminä. 

## Lähteet
* 

### Lähdeviitteet

## Aiheesta muualla
Carl Friedrich Zelter

**Carl Friedrich Zelter** (Berliini, 11. lokakuuta 1758 – 15. toukokuuta 1832) oli saksalainen säveltäjä, joka uransa aikana sävelsi 200 liediä, kantaatteja, alttoviulukonserton ja paljon pianomusiikkia.

Carl Friedrich Zelter syntyi vuonna 1758 Berliinissä ja kouluttautui jatkamaan muurari-isänsä työtä. Pian hänen musiikkillinen lahjakkuutensa kuitenkin huomattiin, ja hän opiskeli sävellystä muun muassa Carl Faschin johdolla ja liittyi Singakademieen vuonna 1791. Fachin kuoltua vuonna 1800 Zelteristä tuli akatemian johtaja. Hän perusti vuonna 1808 Singakademieta säestämään orkesterin, joka nimettiin Ripienschuleksi. Hänet valittiin vuonna 1809 Berliinin kuninkaallisen taideakatemian jäseneksi. Hän perusti vuonna 1822 kuninkaallisen kirkkomusiikki-instituutin. Zelter oli Johann Wolfgang von Goethen läheinen ystävä, ja monet teoksensa hän on säveltänyt Goethen runoihin.

Zelter oli myös Felix Mendelssohnin ja Giacomo Meyerbeerin opettaja. Hän tutustutti nuoren Mendelssohnin Johann Sebastian Bachin musiikkiin. Sen seurauksena h-mollimessua ja Matteus-passiota alettiin esittää ja Bachin musiikki elpyi sata vuotta säveltäjän kuoleman jälkeen.

## Aiheesta muualla
* Zelter, Karl Friedrich, Tietosanakirja. Osa 10, palsta 1842. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919
Belaitin kieli

**Belait** on austronesialainen kieli, jota puhutaan Bruneissa. Kieltä äidinkielenään puhuvia on noin 700 (1995).

## Lähteet
Cantus firmus

**Cantus firmus** (c.f.) tarkoittaa musiikissa polyfonisen sävellyksen pohjana uudelleen käytettyä melodiaa. Sitä korostetaan usein esittämällä se pitkäkestoisilla nuoteilla.  Termiä käytti tiettävästi ensimmäisenä Hieronymus Määriläinen 1270-luvulla kuvaamaan aikansa motettien sävellyksessä käytettyä tekniikkaa. Barokin säveltäjät, erityisesti Bach, käyttivät cantus firmuksina koraalimelodioita. Tuoreempi suomalainen esimerkki cantus firmuksen päälle sävelletystä teoksesta on Oskar Merikannon laulu *Oi muistatko vielä sen virren*, jonka säestyksenä on virsi *Sun haltuus, rakas Isäni* puolessa tempossa. 

## Lähteet
Mare Moscoviense

**Mare Moscoviense** eli **Moskovanmeri** on yksi Kuun kääntöpuolen harvoista meristä. Se on aivan keskellä Kuun Maahan näkymätöntä puolta. Kuun kääntöpuolesta ei Maassa ole nähtävissä paljoakaan, joten Moskovanmeri ei näin ollen näy Maahan.

Mare Moscoviense löydettiin Neuvostoliiton Luna 3 -luotaimen tekemällä ensimmäisellä lennolla Kuun ympäri. Neuvostoliittolaiset nimesivät löydetyn meren alkuun **Mare Moscovraeksi**, mutta nimi muutettiin myöhemmin muotoon *Moscoviense*. Meren saama nimi ei täyttänyt IAU:n nimeämistavan mukaisia ohjeita, joiden mukaan Kuun meret olisi nimettävä mielentilojen mukaan. IAU kuitenkin hyväksyi lopulta nimen päättämällä, että Moskova on mielentila.

## Lähteet
Koiviston maalaiskunta

**Koiviston maalaiskunta** (**Koiviston mlk**, ) oli Etelä-Karjalassa sijainnut Suomen kunta, joka kuului Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovutettuun alueeseen. Koiviston pinta-ala vuonna 1939 oli 280,3&nbsp;km² ja asukasluku 8&nbsp;883. Koiviston maalaiskunta rajoittui pohjoisessa Johannekseen ja idässä Kuolemajärveen. Lisäksi maalaiskunnan sisällä oli Koiviston kauppala.

## Historia
Koiviston satama mainitaan ensi kerran jo vuonna 1268 *Berjozovskoje*-nimellä. Koivistosta muodostettiin Viipurin kappeliseurakunta vuonna 1548 ja itsenäinen seurakunta 1575. Vuonna 1896 Koivistosta erotettiin Lavansaaren ja Seiskarin kunnat. Koiviston kirkonkylä ja Kotterlahden kylä erotettiin kunnasta Koiviston kauppalaksi vuonna 1927.

Koiviston asukkaat sijoitettiin jatkosodan jälkeen Askolan, Kymin, Mäntsälän ja Pornaisten kuntiin. Nyky-Venäjällä kunnan alue kuuluu Koiviston kauppalan alueen ohella Koiviston kaupunkikuntaan.

## Kylät
Ahtiala, Alvatti, Eistilä, Harila, Humaljoki, Hyttölä, Härkälä, Ilmasti, Ingertilä, Jaakkola, Kaaliala, Kaipiala, Keskisaari, Kiiskilä, Kiurlahti, Kurkela, Köri, Lemminkylä, Makslahti, Mannola, Partiala, Patala, Penttilä, Putus, Pönni, Rautanen, Römpötti, Saarenpää, Savonniemi, Soukansaari, Tervahartiala, Tetriniemi, Tiurinsaari, Vanhkylä, Vatnuori

Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 16 koulupiiriin.

## Seurakuntaolot
Koivistolla ja Koiviston maalaiskunnalla oli yhteinen evankelis-luterilainen seurakunta. Näin ollen ei ollut olemassa seurakuntaa nimeltä Koiviston kauppalaseurakunta eikä seurakuntaa nimeltä Koiviston maaseurakunta, vaan sekä Koiviston kauppalan että Koiviston maalaiskunnan evankelis-luterilaiseen kirkkoon kuuluvat asukkaat kuuluivat samaan evankelis-luterilaiseen seurakuntaan.

## Asukasluvun kehitys
*   7 051 (1880)
*   8 113 (1890)
*   8 135 (1900) (Lavansaari ja Seiskari erotettiin Koivistosta 1896)
*   9 111 (1910)
*   9 762 (1920)
* 10 964 (1930) (Kauppala muodostettiin 1927, mutta asukasluvut ovat yhdessä vielä vuonna 1930)
*   8 883 (1939)

## Tunnettuja koivistonmaalaiskuntalaisia
*Pentti Karvonen (1931–2022), kestävyysjuoksija
*Reino Karvonen (1932–2007), kestävyysjuoksija.

## Muuta
Rudolf Prüss oli afrikkalaistaustainen suomalainen korpraali, joka kaatui talvisodassa Koiviston maalaiskunnassa. Hän toimi Kannaksen hiihtopartion johtajana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Koiviston kartta
* Virtuaali-Kiiskilä, Koiviston Kiiskilän kylän talot ja asukkaat vuonna 1939
* Koivisto ja Koiviston maalaiskunta
* Luovutetun Etelä-Karjalan pitäjät
*
Kuivajoki

**Kuivajoki** on Kuivajoen vesistön Pohjois-Pohjanmaalla Iin kunnassa sijaitseva laskujoki. Kuivajoki laskee Oijärvestä Perämereen. Kuivajoen tärkeimmät sivu-uomat ovat Oijärveen laskeva Kivijoki, Hamarinjoki ja Luujoki. Kuivajoen pituus Oijärvestä mereen on noin 40 kilometriä. Vesistöalue on suojeltu koskiensuojelulailla ja Kuivajoki kuuluu kansainväliseen Salmon Action Plan -ohjelmaan, jolla pyritään joen lohikannan palauttamiseen.

Kalalajeista Kuivajoessa esiintyy mm.  lohi, harjus, hauki, ahven, lahna, made, siika ja nahkiainen.

## Kosket
* Kattilakoski, Hirvaskoski, Sanaskoski

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://kuivajoki.net/
Old Chaps

**Old Chaps** on lahtelainen vuonna 1989 perustettu lauluyhtye. Johtajana, sovittajana ja pianistina on Ari Niskanen, jonka lisäksi yhtyeeseen kuuluu neljä laulajaa: Elina Pakkanen, Maarit Raitala, Eero Vesanen ja Marko Kemppi.

Old Chapsin ohjelmisto koostuu viihde- ja jazzmusiikista suomen ja englannin kielillä suurimmalta osin omin sovituksin. Yhtye on esiintynyt erilaisissa tilaisuuksissa ympäri Suomea sekä järjestänyt omia konsertteja ja ravintolailtoja. Lisäksi Old Chaps on ollut mukana Lahden kaupunginorkesterin konserteissa.

## Lähde, aiheesta muualla

* www.oldchaps.fi
Koskenpää

**Koskenpää** on Suomen entinen kunta, joka on nykyisin osa Jämsän kaupunkia. Se sijaitsee Jämsän ja Petäjäveden välisen seututien 604 varrella, 33 kilometriä Keuruulta kaakkoon, 56 kilometriä Jyväskylästä länsilounaaseen, 26 kilometriä Jämsän keskustasta pohjoiseen ja 20 kilometriä Petäjävedeltä etelään. Asukkaita Koskenpäällä on nykyään 700. Palveluihin kuuluvat Koskenpään koulu, baari, kylmä huoltoasema,  paloasema, terveysasema, Koskenpään kirkko ja kyläkauppa. 

Koskenpään naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Jämsä, Jämsänkoski, Keuruu, Korpilahti, Kuorevesi ja Petäjävesi.

## Historia
Ensimmäiset ihmisasutukset Koskenpään alueella ovat olleet jo kivikaudella. Löydetyt kivikautiset esineet ovat peräisin itäisestä kampakeraamisesta kulttuurista. Rautakautisten löytöjen perusteella asutus on jatkunut pronssi- ja rautakauden yli nykypäivään asti.

Pysyvä asutus seudulle on muodostunut 1000-luvun paikkeilla, ihmisten siirtyessä Kanta-Hämeestä uusille alueille. Nimistöstä voidaan kuitenkin päätellä, että Koskenpäällä on asuttu jo ennen hämäläisten tuloa. Alueelta löytyy lappalaistyyppisiä ja Laatokan Karjalaan viittaavia nimiä.

Ensimmäinen asiakirjatieto on vuodelta 1464, jolloin Kavattilan Jöns Kawittula oli käräjillä lautamiehenä. Vuoden 1539 maakirjan mukaan Koskenpään alueella oli kuusi veroa maksavaa taloa, joista moni on olemassa tänäkin päivänä. 

Isojaon ja torppien perustaminen myötä asutustoimintaa vilkastui Jämsän kuntaan kuuluneella Koskenpäällä niin, että vuonna 1860 taloja oli 46.

Teollistuminen alkoi 1900-luvun alussa Koskenpään Tervatehdas Oy:n myötä, joka perustettiin vuonna 1909. Tehtaan toiminta päättyi 1950-luvun lopulla. Koskenpään Huopatehdas Oy aloitti toimintansa vuonna 1923. Sahloisten Kalliokoskeen rakennettiin voimalaitos 1940-luvulla.

J. A. Alleniuksen suunnittelema Koskenpään kirkko vihittiin käyttöön 1902. Koskenpään seurakunnasta tuli itsenäinen kirkkoherrakunta 1925. Koskenpää aloitti toimintansa itsenäisenä kuntana 1.1.1926 ja 1969 se liitettiin Jämsänkosken kuntaan (kaup. 1986).  Jämsänkoski liitettiin edelleen Jämsään 2009.

## Kylät
Kirkonkylä, Kalmavirta, Sahloinen

Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Koskenpäässä oli yksi taajama: kirkonkylä, jossa oli 281 asukasta. Sitä ei enää luokitella taajamaksi.

## Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Koskenpään väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1930–1960.

## Lähteet
* Olavi Horsma-aho, *Koskenpää kivikaudelta kaupunkiaikaan* (1999)

### Viitteet
Batman (kaupunki)

**Batman** on Batmanin maakunnan pääkaupunki Batman-joen varrella, Kaakkois-Turkissa. Batman on yksi Turkin vauraimmista kaupungeista, sillä se on maan ainoa öljyntuotantoalue. Kaupungin lähellä on Istanbuliin johtava rautatie ja lentokenttä. Batman tiedetään myös nimellä Iluh. Vuonna 2014 Batmanin asukasluku oli 381&nbsp;814.

## Väestö
1950-luvulla kaupungissa oli asukkaita alle 3&nbsp;000. Öljykenttien löytö vaurastutti kaupunkia merkittävästi. Nopeasti kehittyvään kaupunkiin muutti asukkaita työnperässä eri puolilta Turkkia. Alueen asukkaista 90 % on kurdeja ja yli 9 % turkkilaisia. 

## Lentokenttä
Batmanissa sijaitsee yksi Turkin suurimmista lentokentistä. Lentokenttä on myös toiminut vuodesta 1980 Naton lentotukikohtana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kylänlahden rautatieasema

**Kylänlahden rautatieasema** () on rautatieasema Lieksan kaupungin Kylänlahden kylässä Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Kylänlahden jugendtyylinen asemarakennus on rakennettu 1910 arkkitehti Thure Hellströmin V luokan aseman piirustusten pohjalta. Aseman ympäristöön kuuluvat päärakennus, makasiini, saunarakennus ja talli-liiteri. Nykyisin asema on yksityiskoti, mutta asemalla toimii myös Humaniores Oy, joka ylläpitää perhekoti Topinkaa ja järjestää koulutusta. Asemarakennus on peruskorjattu vuonna 2006.

Kylänlahden seisakkeella pysähtyy neljä taajamajunavuoroa joka päivä: kaksi Joensuuhun ja kaksi Nurmekseen.

Kylänlahti avattiin liikenteelle 16. lokakuuta 1911, ja asemanseudulle perustettiin höyrysaha ja tiilitehdas. Kylänlahti muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1972, tavaraliikenne lakkautettiin 1981 ja henkilöliikenne lakkautettiin 17. elokuuta 1993. Henkilöliikenne aloitettiin kuitenkin uudelleen vuonna 1994 lähellä sijaitsevan Lieksan kristillisen opiston takia. Liikennepaikan viimeiset vaihteet poistettiin 1995.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://www.topinka.fi/ 
* Vaunut.org: Kuvia Kylänlahden rautatieasemalta
Batman (täsmennyssivu)

**Batman** tarkoittaa seuraavia asioita:
* Batman (sarjakuvalehti) sarjakuvalehteä
* Batman, sarjakuvahahmo
* Batman, televisiosarja
* Batman, elokuva vuodelta 1966
* Batman, elokuva vuodelta 1989
* Batman – paluu, elokuva
* Batman Forever, elokuva
* Batman & Robin, elokuva
* Batman Begins, elokuva
* Batman, animaatiosarja vuodelta 1992
* Esa Laukan taiteilijanimi

;Videopelit
* *[[Batman (vuoden 1986 videopeli)|Batman]]* videopeli vuodelta 1986
* **' videopeli vuodelta 1989
* **' videopeli vuodelta 2016
* ** -pelisarja

;Maantieteessä
* Batmanin maakunta, yksi Turkin maakunnista
* Batman, kaupunki Turkissa.
Hietamäki (Inkeri)

**Hietamäki** on luterilainen seurakunta Inkerissä. Hietamäki oli Ruotsin vallan aikana Tuutarin seurakuntaa. Hietamäki tuli itsenäiseksi seurakunnaksi vuonna 1897. Asukkaita oli 5300 (1928). Hietamäki joutui toisessa maailmansodassa saksalaisten miehitysalueelle ja suomalaisväestö siirrettiin Suomeen 1943. Suomesta Neuvostoliittoon palanneet asukkaat karkotettiin venäläisille paikkakunnille. Nykyisin seurakunta on perustettu uudelleen. 

## Hietamäen uusi kirkonkylä

Hietamäen Innalasta on tullut nykyisin elpyneen seurakunnan kirkonkylä. Entinen kirkonkylä sijaitsi Jälkylässä (). Kirkkorakennus on melko vaatimaton, mutta sen kirkontorni muistuttaa vanhan puretun kirkon muotoa. Puretun vanhan kirkon paikalla Jälkylässä on muistoristi. Seurakunnan pastorina toimii Väinö Kuosti.

## Hietamäen kylät
Hietamäen kylät Keski-Inkeri kartaston mukaan. *Kursivoidut* kylät ovat hävinneet. Kylillä oli usein rinnakkaisnimiä, joten nimet eivät olleet yksikäsitteisiä.

*Alakylä*, Annamoisio, *Anttila (Matikaisi)*, *Hapolaisi (p. Huopalaisi)*, *[[Heimosi]] (Noisela)*, Hiekka, Hyttilä, Innala, Kannisi (Hirvosi), Kasukka (Pieni-Nikkurila), *[[Kaukasi|Kaukaisi]]*, Kauppila, Kemppilä, Kotsala (Vekarala), Kuttusi, Käivärä (Jälkylä), Kämäräisi, *Lottala*, *Maksima (Rimelä)*, Nikkarila (Suuri-Nikkarila), Niukkasi, Oikkosi (Kurenkylä), Petäjälä (Sapakkola)*, Pihilä, Rappula, *Routela, Ruila (Pieni-Ukkola), Rytönmylly*, Ryömi, [[Rötsänsilta]] (Korela), Sameraisi, *Seppä-Heikkilä (Sepheikkilä), Sipilä, Somerokangas, *Sunkura (Sunkuran hovi)*, Tammikko, Timola (Uusikylä), Torikka, Törölä (Savela), *Ukkola (Suuri-Ukkola)*, Uusitie, *Vainikka*, Vaittila, *Suomen Vuisakka*, Ärttölä

### Ahokylä
Tielisi, Matikaisi (Lempilä), *Kurenkylä (Hiljakaisi)*

### [[Nuolijoki]] (Strelka)
Raikkosi, Rospeekka, Uusi-Hotokka, Vanha-Hotokka

### Kavehkontu (Ropeen kolkka)
*Kavehkontu, Hamusi, Hapolaisi (Huopalaisi)*

### Savelanoja
*Jamalaisi, Kakkola (Kakko), Karhula, Kolkkasi*, Tanskala, *Seppälä (Iivanaisi)*

### Paukkala
*Vanha-Paukkala, Uusi-Paukkala, Nuutila*

### Venäläiset kylät
Metsola, Kokatsu, Kapriola, Korpunoi, Kostankylä, Sosnankylä, Tukonovankylä, Vennäin Vuissakka.

### Hietamäen kylät kirkonkirjojen mukaan
Ahokylä (Tielisi), Hamusi, Hapolaisi, Heimosi (Noisela), Hiekka, Hirvosi, Hotokka, Hyttilä, Iivanaisi (Seppälä), Innala, Jamalaisi, Kakko (Kakkola), Karhula, Kasukka, Kaukaisi, Kauppila, Kavehkontu, Kemppilä, Kotsala (Vekarala), Kuttusi, Käivärä (Jälkylä), Kämäräisi, Matikaisi, Nikkarila, Niukkasi, Nuolijoki, Paukkala, Petäjälä (Sapakkola), Pieni Alakylä, Pihilä, Rappula, Rimelä, Rospekka, Routeela, Rytömylly, Ryömi, Rötsänsilta, Sameraisi, Savelaisi (Törölä), Seppä-Heikkilä (Heikkilä), Sipilä, Somerokangas, Sunkura, Suuri Alakylä, Tammikko, Tanskino (Tanskala), Timola (Uusikylä), Torikka, Vellankontu, Vuissakka, Ärttölä

## Lähteet
Inkere

**Inkere** () on entinen inkeriläinen seurakunta Inkereenjoen alajuoksulla Pietarin eteläpuolella. Seurakunnan väkiluku oli 3550 (1928). Väestö oli enimmäkseen äyrämöisiä. Seurakuntaan kuului 22 puhtaasti suomenkielistä kylää. Entisen seurakunnan alueella sijaitsevat myös seuraavat suuret teollisuustaajamat: Ust'-Ižora (Усть-Ижора), Kolpina, Punaporu, Pella ja Uljana (Uljanovka / Ульяновка) sekä pienemmät taajamat: Lomkka, Pontonnaja (Понтонная) ja Sapjornaja (Сапёрная).

## Historia

Inkereen seurakunta perustettiin 1623-1626. Viimeisin kirkko rakennettiin 1839 ja suljettiin 1937. Osa seurakunnasta joutui toisessa maailmansodassa Leningradin saarron sisäpuolelle ja osa taas saksalaisten puolelle. Ne jotka jäivät saarron sisäpuolelle, lähetettiin 1942 muualle Neuvostoliittoon, kun taas saksalaisten käsiin jääneet siirrettiin Suomeen. Rintama asettui Inkereen kylien keskelle ja alueella käytiin ankaria taisteluja. Rintaman lähellä suuri osa siviileistä  sai surmansa tai nääntyi nälkään ja tauteihin. Toisen maailmansodan jälkeen osa Inkereestä asutettiin venäläisellä väestöllä ja Suomesta Neuvostoliittoon palanneet karkotettiin venäjänkielisille alueille. Useimmat Inkereen kylät jäivät kuitenkin sodan jälkeen lopullisesti autioiksi.

## Kylät

Hävinneet kylät kursivoitu.
Anola (Аннолово), Aroteppola, *Hapoisi (Taskopsina, Таскобщина)*, *[[Hovimäki (Inkeri)|Hovimäki]] (Старая Мыза)*, Isoran Lopotti (Ям-Ижора), Iisakkala (Феклистово), Ивановское), *Kapasi (Корделево), Kavattila (Niippola), Kirtsala (Кирцалово), Kissala (Черная Речка), Kortela (Корделево)*, Koski (Большие Пороги), *Lankila (Лангелево), Masala (Мазалово), [[Mokkola]] (Мокколово)*, Montila (Монделево), *Niippola, Olosi (Olosinmäki / Самсоновка), Papusi (Пабузи), Petrovsina (Петровщина)*, Pokrova (Покровское), *Porkkasi (Кирцалово), [[Possai]] (Федоровское), Potola (Подолово), Putrola (Мазалово), Putronmäki (Мазалово)*, Puusta (Пустынка), *Rahikkala (Райколово), Riihikylä (Путролово)*, Saahosi (Захожы), *Soinila (Симанкина)*, Suomen Jerttova (Большое Гертово), *Tuomaala (Петровщина)*, Tusinansuu (Усть-Тосна), Uusi-Kallila, Vanha-Kallila, Voiskorova (Войскорово) 

## Lähteet
Mokerangin kieli

**Mokerang** on Papua-Uudessa-Guineassa puhuttava austronesialainen kieli. Sillä oli vuonna 1981 noin 200 äidinkielistä puhujaa. Kielen sanajärjestys on subjekti-verbi-objekti.

## Lähteet
Kattila (Inkeri)

**Kattila** () on entinen luterilainen seurakunta Inkerissä. Se on vanhaa vatjalaisten asuinseutua, jossa luterilaisia inkerinsuomalaisia asui vain muutamissa kylissä.

## Seurakunnan historiaa
Kattilan luterilainen seurakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1624. 1700-luvun alun sotavuosien jälkeen Kattilalla, Soikkolalla ja Kapriolla oli yhteinen kirkkoherra. Vuoden 1740 tienoilla Kattila ja Soikkola yhdistettiin, ja vuonna 1834 niihin liitettiin myös Novasolkan seurakunta. 

Kattilaan rakennettiin uusi puukirkko vuonna 1759. Se korjattiin vuonna 1892. Vuonna 1904 koko seurakunnassa oli noin 1&nbsp;600 suomalaista, noin 300 virolaista ja 30 saksalaista jäsentä. 1900-luvun alussa kirkkoherranvirka oli pitkään täyttämättä, koska köyhään seurakuntaan, jonka kolme kirkkoa sijaitsivat kaukana toisistaan, oli vaikeaa löytää hakijoita.

Vuonna 1919 kolme seurakuntaa erosivat jälleen toisistaan, ja Kattilan virolaiset perustivat oman seurakunnan. Kirkko suljettiin vuonna 1932, minkä jälkeen se toimi elokuvateatterina. Seurakunnan toiminta päättyi 1930-luvun lopussa.

Toisen maailmansodan aikana seutu oli Saksan miehittämä. Vuonna 1943 saksalaiset siirsivät miehitysalueelle jääneen suomalaisväestön Suomeen, josta heidät sittemmin palautettiin Neuvostoliittoon. Inkeriläisiä ei kuitenkaan päästetty kotiseudulleen, vaan heidät karkotettiin aluksi muualle Venäjälle. Myöhemminkin vain harva onnistui palaamaan. Monet asettuivat Karjalan tasavaltaan ja Viroon tai ovat sittemmin muuttaneet Suomeen.

## Kattilan kylät

1900-luvun alussa Kattilan seurakuntaan kuuluivat seuraavat kylät: 

Suomalaisia asui vain Ahokylässä, Korovaisissa, Ruuppinassa, Matautiossa, Namasterissa, Raanalassa, Rasissa ja Värtösissä. Muut olivat vatjalais-venäläisiä sekakyliä.

Nykyään seurakunnan alue kuuluu Leningradin alueen Jaaman piirin Kattilan, Niisnovan ja Laukaansuun kuntiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virtuaali-Inkerin sivu Kattilasta
Kosemkina

**Kosemkina** eli **Narvusi** on luterilainen seurakunta Länsi-Inkerissä, Luoteis-Venäjällä. Historiallisesti sen alue on käsittänyt Laukaanjoen alajuoksun ja Kurkolanniemen kylät. Luterilaisten inkerinsuomalaisten lisäksi seudulla on asunut ortodoksisia inkerikkoja ja vatjalaisia. Nykyään seurakunnan alue kuuluu Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin, Laukaansuun ja Suuren-Lutskan kuntiin. Aiemmin, Venäjän keisarikunnan aikana kylä (venäjäksi *Kuzjomkino*) ja ympäröivä seutu oli osa Pietarin kuvernementin Jaaman kihlakuntaa.

## Seurakunnan historia

Kosemkinan seurakunta on perustettu viimeistään 1640-luvulla. Vuonna 1690 se liitettiin Narvan ruotsalaiseen tuomiokirkkoseurakuntaan. Venäläisten vallattua Inkerin Kosemkinalla oli yhteinen kirkkoherra Narvan pyhän Mikaelin suomalais-ruotsalaisen seurakunnan kanssa.

Suuren-Narvusin kylään rakennettiin vuonna 1732 pyhän Andreaan kirkko. Vuonna 1879 se korvattiin kivisellä pyhän kolminaisuuden kirkolla. Vuonna 1905 Kosemkinassa oli 3&nbsp;700 suomalaista ja 100 virolaista seurakuntalaista. Vuosittain Narvusissa pidettiin 32 suomen- ja vironkielistä jumalanpalvelusta.

Seurakunnan lounaisosa liitettiin vuonna 1920 Viroon Tarton rauhansopimuksella. Viroon kuulunutta aluetta sanottiin Viron Inkeriksi. Venäjälle jäänyt osa oli vuodesta 1920 lähtien itsenäinen seurakunta. Kosemkinassa jumalanpalveluksen loppuivat vuonna 1935, ja viranomaiset sulkivat kirkon seuraavana vuonna. Saksalaismiehityksen aikana Kosemkinan kirkko oli jälleen käytössä.

Kosemkinan seurakunta perustettiin uudelleen vuonna 1990, ja se sai takaisin aiemmin kerhotalona käytetyn kirkon. Seurakunta kuuluu Inkerin evankelis-luterilaisen kirkon Länsi-Inkerin rovastikuntaan. Sen kirkkoherrana toimii Anatolij Leshik.

## Kosemkinan kylät
Arsiansaari, Feodormaa, Haavikko, Hakaja, Hinnola, Joenperä, Kaipaala, Kiiskala, Kirjamo, Konnu, Korovina, Kotko, Kukkosi, Kullankylä, Kurkula, Laukaansuu, Liivakylä, Luttova, Mannakka, Narvusi, Pärspää, Ropsu, Salansuu, Struuppova, Suokylä, Sutela, Takaväljä, Tiensuu, Uusi Narvusi, Uusi Struuppova, Vena, Vipiä

## Lähteet
*

## Aiheesta muualla
*Kosemkinan seurakunta Inkerin kirkon www-sivuilla
Keltto

**Keltto** (, ) on maaseutuasutus Seuloskoin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Siellä on asukkaita on 9&nbsp;085, ja sen keskus sijaitsee 12 kilometriä Pietarista itään. 

Keltossa on myös Inkerin kirkon luterilainen seurakunta, joka nykymuodossaan perustettiin vuonna 1989. Kelton kirkko rakennettiin Kolpinan kylään (), ja se vihittiin käyttöön vuonna 1992. Samassa kylässä on myös S.&nbsp;J. Laurikkalalle nimetty teologinen instituutti, josta valmistuu muun muassa pappeja Inkerin kirkolle. Utsjoen seurakunta tukee Suomen Evankelisluterilaisen Kansanlähetyksen välityksellä Inkerin kirkon Kelton koulutuskeskuksen toimintaa. Sen vieressä on vanhusten palvelutalo, jossa noin puolet asiakkaista on inkeriläisvanhuksia. Keltossa on myös nuorempia inkeriläisiä yksityisyrittäjiä, jotka ovat perustaneet muun muassa matkailu- ja majoituspalveluja.

## Historia

Keltto -nimen alkuperä on epäselvä.  Vielä 1900-luvun alussa käytettiin lajasti rinnakkain muotoa "Kelttu". Kansatieteilijä E. H. Buschin mukaan se merkitsisi autiomaata. Myös lausuttu otaksuma, että nimi olisi yhteydessä "keltaisen" kanssa, koska hiekkamaa on senväristä. Seurakunnan tarkkaa perustamisajankohtaa ei tiedetä, mutta vuonna 1628 se oli jo olemassa. Kirkonkylä sijaitsi Ruotsin vallan aikana Uudessakylässä. Pohjansodassa kirkko hävitettiin ja rakennettiin uudelleen Kirkonpellonkylään. Kirkko otettiin seurakunnalta pois vuonna 1939, ja se purettiin vuonna 1941, ja sen puutavara käytettiin raaka-aineeksi ampumahautoihin. Seurakuntalaiset kokoontuivat vielä tämän jälkeen muun muassa jumalanpalveluksiin vanhalla hautausmaalla kirkon lähellä.

Keltossa toimi Ivan Pavlov, joka tutki neurologiaa vuonna 1926 perustetussa tutkimuslaitoksessaan. Hänet tunnetaan varsinkin koirien kanssa tekemiensä kokeiden perusteella muodostamastaan Pavlovin teoriasta. Pavlovin asunto on museo, jonne pääsee tilauksesta.

Kelton pohjoispuolella Pietarista Seuloskoin kaupungin kautta Laatokan rantaan kulkee Elämän tie, joka vuosina 1941–1943 yhdisti saksalaisten piirittämän Leningradin maan pääosaan. Elämän tietä pitkin piiritykseen joutuneille tuotiin ruokaa, ja tätä tietä pitkin maaliskuussa 1942 inkeriläiset karkotettiin piirityksestä Siperiaan. Elämän tien varrella on runsaasti muistomerkkejä ja Laatokan rannassa on museo.

## Kelton kylät

Ala-Kalttina, Ansareinmäki, Autio (Pappilanautio), Tuprova, Haapoja, Hirvonen (Hirvosi), Hännikäinen, Häsälä, Jaanila, Jorohkova, Kankurinmäki, Kanninen, Karjalankylä, Keltto, Kirkonpelto, Kolpina, Korkkina, Koski, Likolampi, Maaslova, Mustapää, Määhnälä, Ollikkaismäki, Orava, Pieni-Manuskala, Poru, Puntala, Pustoska, Rosmittala, Saakrova, Sarvela, Seltsoi (Voeikovo), Suoranta (Suoranda), Suuri-Manuskala, Tauru, Tokkari, Valittula, Vanhakylä, Virkkilä, Ylä-Kalttina

## Lähteet
* Tarinain tupa: Suomalainen Inkeri, matkailukohteet 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kolmisatavuotinen Keltto, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 27.04.1930, nro 17, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kolppana

**Kolppana** () on kylä ja entinen luterilainen seurakunta Inkerissä lähellä Hatsinan kaupunkia.

## Historiaa
1600-luvulla Kolppana muodosti Skuoritsan luterilaisen seurakunnan eteläisimmän osan. Siitä länteen sijaitsi Tääkelin seurakunta, jolla oli oma kirkkoherra 1640-luvulta lähtien. Tääkelillä, myöhemmältä nimeltään Spankkovalla, oli oma pastori 1720-luvulle saakka, mutta sen jälkeen seurakunta, johon kuului myös Kolppanan seutu, liitettiin Koprinaan. Vuonna 1753 Spankkovasta ja Kolppanasta tuli itsenäinen seurakunta. Keisari Paavali I rakennutti Kolppanaan pyhille Pietarille ja Paavalille omistetun kivikirkon, joka valmistui vuonna 1802. Vuonna 1860 Spankkovan ja Kolppanan seurakuntaan kuului noin 1500 inkerinsuomalaista. Vuonna 1905 seurakunnassa oli noin 4800 suomalaista ja viitisenkymmentä virolaista jäsentä. Vuosina 1863–1918 Kolppanassa toimi suomalainen opettajaseminaari.

1920-luvun alusta lähtien Spankkova ja Kolppana toimivat erillisinä seurakuntina. Kolppanan kirkon torni purettiin vuonna 1933 ja kirkko suljettiin vuonna 1937.

Toisen maailmansodan aikana saksalaisten miehitysalueelle jäänyt Kolppanan suomalaisväestö siirrettiin Suomeen vuonna 1943.

## Kylät
Kolppanassa oli 18 kylää: Pieni Hatsina, Himasi, Kivijärvi, Pieni Kolppana, Suuri Kolppana, Kurema, Lätinä, Pieni Paaritsa, Suuri Paaritsa, Räpisi, Ala-Sakoska, Ylä-Sakoska, Salusi, Sernitsa, Uusi Sernitsa, Vaijala, Vakkala ja Vopsi.

## Lähteet
Kupanitsa

**Kupanitsa** () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Inkerin ylängöllä kolme kilometriä Volossovasta koilliseen. Kylässä on 250 ja kunnassa 3&nbsp;600 asukasta (vuonna 2011). Kupanitsa on myös Inkerin kirkon seurakunta.

## Maantiede ja asutus
Kupanitsan kunnan pinta-ala on 147,02 neliökilometriä. Se rajoittuu kaakossa Volossovan piirin Kikkerin, etelässä Volossovan, lännessä Terpitsan ja pohjoisessa Lopitsan ja Seltsan sekä koillisessa Hatsinan piirin Sääskelän ja idässä Jelisavettinan kuntiin. Pinta-alasta 48,5 % on metsää, 45,6 % maatalousmaata ja 5,3 % asuinaluetta.

Pinnanmuodostukseltaan seutu on kumpuilevaa tasankoa. Siellä esiintyy paljon karsti-ilmiöitä. Ainoa vesistö on pieni Hylkysinjärvi (ven. *Hjulgjuzi*).

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Suminan (ven. *Sumino*) taajama ja 12 kylää: Korkka (*Gorki*), Korkkylä eli Korpikylä (*Kurgolovo*), Kottina I (*Kotino*), Kottina II (*Ožogino*), Muratta (*Muratovo*), Putina (*Budino*), Rževka, Seropitsa (*Krasnyje Tšerepovitsy*), Sokolovka, Torossova (*Torosovo*), Vesikkola (*Vezikovo*) ja Volkova (*Volgovo*). Suurimmat asutuskeskukset ovat noin puolentoista tuhannen asukkaan Sumina ja Torossova.

## Historia
Novgorodin Vatjan viidenneksen Kaprion kihlakunnan Osertsan pogostaan kuulunut Kupanitsan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1500 verokirjassa. Ruotsalaisaikana 1600-luvun puolessävälissä siitä tuli luterilaisen seurakunnan keskus. Kupanitsan ja sen vieressä sijainneen ”Pienen-Kupanitsan” eli Röllän asukkaat olivat inkerinsuomalaisia savakoita. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa kylä toimi volostin ja neuvostoaikana kyläneuvoston keskuspaikkana.

## Liikenne, talous ja palvelut
Kupanitsan kautta kulkevat Kemppaalan (ven. *Kempolovo*) ja Hattulan (*Šapki*) sekä Sääpinän (*Žabino*), Volossovan, Repolan (*Repolka*) ja Verestin väliset maantiet, joilta on yhteys Pietarin ja Tallinnan väliselle valtatielle. Kunnan eteläpuolella kulkee Pietarin ja Tallinnan välinen rautatie. Kylistä on linja-autoyhteydet Volossovaan ja Pietariin.

Seudun pääelinkeino on karjanhoitoon ja vihannesten viljelyyn keskittynyt maatalous. Kunnassa toimivat Suminan ja Torossovan maatalousyritykset sekä parikymmentä yksityistilaa. Merkittäviä työllistäjiä ovat myös sosiaali- ja terveyspalvelut sekä koulutus. Yli kaksi kolmasosaa työvoimasta käy töissä Pietarissa, Volossovassa tai naapurikunnissa.

Palvelut ovat keskittyneet Suminaan ja Torossovaan. Niihin kuuluu kaksi lastentarhaa, keskikoulu, pieni poliklinikka ja lääkintäasema sekä kirjastot, kulttuuritalot, postit ja pankki.

## Nähtävyydet
Kunnan alueelta on löydetty useita keskiaikaisia kurgaani- ja kivikehyshautoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat vuonna 1861 pystytetty Kupanitsan luterilainen kirkko sekä Volkovan, Torossovan ja Suminan kartanoalueet.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kupanitsan kunnan sivusto
Amelen kieli

**Amele** on Papua-Uudessa-Guineassa puhuttava kieli. Se kuuluu yleisuusiguinealaisten kielten alaryhmään nimeltä madangkielet. Sillä on noin 5&nbsp;300 puhujaa. Kieli lasketaan uhanalaiseksi ja sijoittuu maantieteellisesti Madangin provinssiin. Amele jakautuu kolmeen päämurteeseen. Sen läheisiä sukulaiskieliä ovat muun muassa gumalu ja bau. Kieltä on tutkittu jonkin verran, ja ensimmäiset kuvaukset sen kieliopista ja sanastosta tehtiin 1930-luvulla. Kieli on erittäin merkittävä osa paikallisen kulttuurin säilymistä. Tärkein media on radio, vaikkakin nuorempi sukupolvi käyttää yhä enenevissä määrin sosiaalista mediaa.

Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti käännettiin ameleksi ensimmäistä kertaa vuonna 1997.

## Fonologia

### Konsonantit

Lähde:

### Vokaalit

Lähde:

## Kielioppi ja sanasto
Kielen sanajärjestys on subjekti-objekti-verbi. Kieliopillista sukua ei ole, mutta substantiivit jakautuvat sanaluokkiin ja verbioppi on hyvin rikasta. Erilaisia omistusluokkia on 32, mikä johtuu allofonien isosta määrästä.

Lukusanat 1–10 ameleksi:

## Lähteet

* 

### Viitteet