open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sergei Šoigu

**Sergei Kužugetovitš Šoigu** (, s. 21. toukokuuta 1955 Tšadanaa, Tuvan autonominen alue) on venäläinen poliitikko. Hän on ollut vuodesta 1991 Venäjän kansalaissuojelun, hätätila-asioiden ja luonnononnettomuuksien selvityskomitean johdossa, vuodesta 1994 hätätilaministeri, sittemmin Moskovan alueen kuvernööri ja vuodesta 2012 puolustusministeri. Šoigu on sotilasarvoltaan armeijakenraali sekä Venäjän federaation sankari.

Šoigu on etnisesti tuvaani. Hän opiskeli Krasnojarskin polyteknillisessä instituutissa rakennusinsinööriksi vuosina 1972&ndash;1977. Hän työskenteli rakennusprojekteissa ja oli myös vuodesta 1988 Abakanin NKP:n keskuskomitean toinen sihteeri ja piirintarkastaja. Vuonna 1990 hän muutti Siperiasta Moskovaan ja pääsi 1991 pelastusjoukkojen johtoon, josta tuli 1991 valtionkomitea ja 1994 ministerinvirka, jota hän on hoitanut siitä lähtien yhtäjaksoisesti. 

Šoigu saavutti näkyvyyttä hoitaessaan erilaisia pelastustoimia, kuten tulvien, maanjäristyksien ja terrori-iskujen selvittämistä. Hän on kerännyt mainetta myös ulkomailla hätätilaministeriön hoitaessa apua Kiinan maanjäristysalueille ja hurrikaanituhojen koettelemaan Kuubaan. Hänelle myönnettiin 1999 Venäjän federaation sankarin kunniamerkki.

Šoigusta tuli 1999 yksi Putinin hallitusta kannattavan Yhtenäisyys-puolueen johtajista. Hän oli puolueen listan kärjessä Aleksandr Karelinin kanssa. Puolue sai toiseksi eniten ääniä duuman vaaleissa kommunistisen puolueen jälkeen. Šoigu piti paikkansa ministerinä, eikä liittynyt duumaan, jossa Boris Gryzlov valittiin parlamenttiryhmän johtajaksi. Yhtenäisyys yhdistyi Isänmaa – Koko Venäjä -puolueen kanssa Yhtenäiseksi Venäjäksi 2001. 

Toukokuussa 2024 Putin ilmoitti, että Sergei Šoigu siirtyy liittovaltion turvallisuusneuvoston sihteeriksi ja puolustusministeriksi nousee taloustieteilijä Andrei Belousov.

Haagissa sijaitseva kansainvälinen rikostuomioistuin antoi Šoigusta pidätysmääräyksen kesäkuussa 2024. Häntä syytetään siviilejä vastaan hyökäämisestä Ukrainassa.

## Lähteet
Kilperik I

**Kilperik I** (539–584) oli Neustrian kuningas ja Klotar I:n ja Aregundin poika.
Isänsä kuoltua vuonna 561 Kilperik pyrki aluksi ottamaan haltuunsa koko frankkien valtakunnan. Hänen veljensä pakottivat kuitenkin jakamaan valtakunnan keskenään. Kilperikin pääkaupungiksi tuli Soissons. Karibert I:n kuoltua 567 (tai 568) Kilperik sai haltuunsa osan veljensä alueista. Kilperikistä tiedetään melko paljon Gregorius Toursilaisen Frankkien historiaa käsittelevän teoksen ansiosta. Gregorius Toursilainen suhtautui teoksessaan merovingihallitsijoihin yleensä myönteisesti, mutta Kilperik oli hänen mielestään "oman aikansa Nero ja Herodes.

Omaa kansaansa Kilperik verotti ankarasti. Veronkantajilla oli veroja periessään oikeus turvautua jopa kidutukseen.

Vuonna 568 Kilperik hylkäsi vaimonsa Audoveran mennäkseen naimisiin Galsvintan kanssa. Tämä oli Sigebert I:n puolison, visigoottiprinsessa Brunhilden sisar. Kilperikiä motivoi avioliiton solmimisessa lähinnä Galsvintan mukana tulleet suuret myötäjäiset. Eräänä aamuna Galsvinta löytyi kuristettuna vuoteestaan. Kilperik kulki ympäriinsä esittäen surun murtamaa aviomiestä.

Muutama päivä murhan jälkeen Kilperik solmi avioliiton entisen rakastajattarensa Fredegundan kanssa. Fredegunda ei ollut peräisin ylhäisöstä, vaan tavallisesta kansasta. Nämä tapahtumat johtivat verisiin riitoihin Kilperikin ja hänen veljensä Sigebertin sukujen välillä. 

Sisarensa murhasta raivostunut Brunhilde yllytti Sigebertin sotaan Kilperikiä ja Fredegundaa vastaan. Sigebert olikin voitokas hyökätessään veljeään vastaan, mutta Fredegundan lähettämät salamurhaajat onnistuivat vuonna 575 tappamaan Sigebertin myrkytetyillä tikareilla.

Kilperik ei kuitenkaan onnistunut valloittamaan Austrasiaa Sigebertin ja Brunhilden pojalta Kildebert II:lta, jota Burgundin kuningas Guntram tuki. Kilperik muodosti vuonna 581 lyhytaikaisen liiton Kildebertin kanssa Guntramia vastaan, mutta Kildebert ja Guntram liittoutuivat uudestaan vuonna 583. Seuraavana vuonna salamurhaaja surmasi Kilperikin. Eräiden tietojen mukaan murhan järjesti Brunhilde, kun taas eräät olivat aikoinaan vahvasti sitä mieltä, että sen takana oli joku Fredegundan monista rakastajista. 

Kilperikin kuoleman jälkeen valtakunta ajautui Brunhilden ja Fredegundan väliseen valtataisteluun. Sen voitti lopulta monien vaiheiden jälkeen Brunhilde, joka hallitsi valtakuntaa poikiensa ja pojanpoikiensa nimissä. Lopulta hän kukistui ylimysten tekemässä salaliitossa. Valtataistelujen johdosta Kilperikin kaikki pojat, paitsi nuorin jonka äiti oli Fredegunda, kuolivat salamurhaajan käden kautta.
## Puolisot ja lapset

*Audovera
**Teodobert
**Merovech
**Klodvig
**Basina
*Galsvinta
*Fredegunda
**Klodobert
**Dagobert
**Rigonta
**Samson
**Teoderik
**Klotar II

## Katso myös
* Luettelo frankkien kuninkaista

## Lähteet
*Grimberg, Carl: *Kansojen historia*, osa 7: Kansainvaellukset. Helsinki WSOY 1981. 
*Kirkinen, Heikki: Otavan suuri maailmanhistoria. Osa 7. Kustannusosakeyhtiö Otava 1984. .

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Ortodoksinen kirkko Mongoliassa

**Ortodoksinen kirkko Mongoliassa** on hyvin pieni, se käsittää vain yhden seurakunnan Ulaanbaatarissa. Se kuuluu Moskovan patriarkaatin (Venäjän ortodoksisen kirkon) alaisuuteen. Alun perin seurakunta perustettiin rakentamalla vuonna 1864 Elämänantavan Kolminaisuuden kirkko Venäjän konsulaatin yhteyteen. Vuonna 1917 vallankumous lakkautti seurakunnan toiminnan, ja se perustettiin uudelleen vasta vuonna 1998. Vuonna 2006 seurakunta sai oman kirkon, kun Pyhän Kolminaisuuden kirkko valmistui.

## Lähteet
*A Russian Orthodox church to be built in Mongolia Interfax, 2006.
Alina Alexandra Dumitru

**Alina Alexandra Dumitru** (s. 30. elokuuta 1982 Ploiești) on romanialainen judoka, lajin olympiavoittaja ja kahdeksankertainen Euroopan-mestari.

## Ura

Dumitru voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 48&nbsp;kg:n sarjassa Nabeulissa vuonna 2000. Seuraavana vuonna hän saavutti samassa ikäluokassa EM-hopeaa Budapestissa. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Dumitru sai oltuaan kolmas 52&nbsp;kg:n painoluokassa Mariborin EM-kilpailuissa 2002. Tätä lukuun ottamatta kaikki hänen merkittävät saavutuksensa ovat tulleet 48-kiloisissa.

Dumitru sijoittui vuonna 2003 pronssille sotilaiden MM-kilpailuissa Cataniassa ja oli seitsemäs niin Düsseldorfin EM- kuin Osakan MM-kisoissakin. Seuraavana vuonna hän voitti Bukarestissa Euroopan mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa Valko-Venäjän Tatjana Moskvinan. Ateenan olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi.

Dumitru voitti vuonna 2005 Euroopan mestaruuden Rotterdamissa voitettuaan loppuottelussa ranskalaisen Frédérique Jossinet'n. Kairon MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia. Seuraavana vuonna Dumitru voitti jälleen Euroopan mestaruuden kukistettuaan Tampereella käytyjen kisojen 48-kiloisten finaalissa Turkin Nese Sensoyn. Lisäksi hän voitti sotilaiden maailmanmestaruuden Vinkovcissa. 

Vuonna 2007 Dumitru voitti neljännen kerran peräkkäin 48-kiloisten Euroopan mestaruuden kukistettuaan Belgradin EM-kisojen loppuottelussa italialaisen Valentina Moscattin. Rio de Janeiron MM-kilpailuissa Dumitru saavutti pronssia. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen EM-kultaa Lissabonin kisoissa, loppuotteluvastustajana oli Frédérique Jossinet.

Pekingin olympialaisissa Dumitru voitti kultaa 48&nbsp;kg:n sarjassa kukistettuaan finaalissa kuubalaisen Yanet Bermoit'n. Vuonna 2009 hän sai pronssia Tbilisin EM-kisoissa ja sijoittui viidenneksi Rotterdamin MM-kilpailuissa. Wienin EM-kilpailuissa 2010 hän voitti kultaa kukistettuaan loppuottelussa unkarilaisen Éva Csernoviczkin. Saman vuoden Tokion MM-kilpailuissa hän sai pronssia. Istanbulissa 2011 hän voitti EM-loppuottelussa jälleen Éva Csernoviczkin. Hän sai samana vuonna pronssia sotilaiden MM-kilpailuissa Rio de Janeirossa ja oli seitsemäs Pariisin MM-kilpailuissa.

Dumitru voitti Euroopan-mestaruuden jälleen Tšeljabinskissa 2012 kukistettuaan loppuottelussa belgialaisen Charline van Snickin. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa Brasilian Sarah Menezesille.

Dumitru on voittanut kymmenen maailmancup- tai Continental Open -kilpailua, ollut seitsemän kertaa toinen ja 11 kertaa kolmas. Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa hänellä on kaksi turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja neljä kolmossijaa. Romanian mestaruuden hän on voittanut kolmesti. 

## Lähteet
*Profiili JudoInside.com-sivustolla
Jean Louis Émile Boudier

**Jean Louis Émile Boudier**  (1828-1920) oli ranskalainen apteekkari ja sienitieteilijä. Hän tutki kotelosieniä ja määritti useita kärpässienilajeja.
## Julkaisuja
* *Révision analytique des morilles de France* (1897)
* *Influence de la nature du sol et les vegetaux qui y croissant sur le développement des champignons* (1901)
* *Icones mycologicae ou iconographie des champignons de France, principalement Discomycètes* (1904-1909)
* *Histoire et classification des Discomycètes d'Europe* (1907)
* *La fresque de Plaincourault (Indre)* (1911)

Sienitieteessä käytetty auktorilyhenne **Boud.** tarkoittaa Boudieria. 

## Katso myös
*Luettelo sienitieteilijöistä ja heistä käytettävistä auktorilyhenteistä

## Lähteet
Robert Bosch (yritys)

**Robert Bosch GmbH** tai tunnetummin tuotemerkiltään **Bosch** on saksalainen monialayritys. Boschin päätoimialat ovat ajoneuvoteollisuuden alihankinta, käyttöhyödykkeiden valmistus (kodinelektroniikka, työkalut), teollisuus- ja rakennustekniikka sekä pakkaustekniikka. Yrityksen perusti Robert Bosch vuonna 1886 Stuttgartissa. Yrityksen liikevaihto oli 51,4 miljardia euroa vuonna 2011, ja se työllistää maailmanlaajuisesti noin 303&nbsp;000 työntekijää. Robert Bosch on Saksan suurin rajavastuuyhtiö (GmbH).

Bosch oli vuonna 2012 maailman suurin autoteollisuuden osatoimittajayritys. Vuoden 2017 tutkimuksessa Bosch oli maailman toiseksi suurin käsi- ja sähkötyökalujen valmistaja Stanley Black & Deckerin jälkeen. Boschin muita työkalumerkkejä ovat Beissbarth, CST/berger, Diablo, Dremel, Freud, Hawera, OTC, Robinair, Rolatape, RotoZip ja Vermont American.

Ernst & Youngin ja St. Gallenin yliopiston pitämässä listauksessa Robert Bosch oli vuonna 2025 maailman 12. suurin perheyritys. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Bosch.fi
Olst-Wijhe

**Olst-Wijhe** on kunta Alankomaissa Overijsselin provinssissa, IJsseljoen varrella. Asukkaita kunnassa on 17&nbsp;389 (30.6.2008) ja väestötiheys on 152/km². Kunnan pinta-ala on 118,38 neliökilometriä, josta vettä on 4,22 km². Olst-Wijhen pormestarina toimii Ton Strien. Kunnan keskuspaikat ovat Wijhe ja Olst.

## Historia

Kunnan molemmat keskuspaikkakunnat, Olst ja Wijhe, ovat vanhoja kaupunkeja. Olst mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 947. Tuolloin paikkakunta tunnettiin nimellä "Holsto". Wijhestä ensimmäinen maininta on vuodelta 960.

Nykyinen Olst-Wijhen kunta syntyi vuonna 2001, kun Olst ja Wijhe yhdistyivät.

## Maantiede

Olst-Wijhen alueella virtaa IJsseljoki, joka on osittain myös Overijsselin ja itäpuolella jokea sijaitsevan Gelderlandin provinssin raja. Joen itäpuolella, Olstin ja Wijhen kaupunkeja vastapäätä, sijaitsee kuitenkin kaksi Olst-Wijhen eksklaavia: Welsum ja Welsumerveld Olstia vastapäätä ja Marle Wijheä vastapäätä. Olstin ja Welsumin sekä Wijhen ja naapurikunta Heerdeen kuuluvan Vorchtenin välillä on kaapelilautta. Marle ei puolestaan ole mitenkään yhteydessä Olst-Wijheen, eikä siten koko Overijsselin provinssiin.

Kunnan naapurikunnat ovat Zwolle pohjoisessa, Raalte pohjoisessa ja idässä, Deventer etelässä sekä Gelderlandin provinssiin kuuluvat Voorst, Epe ja Heerde lännessä.

## Asutuskeskukset

Olst-Wijhen kunta muodostuu seuraavista osista ():

Muut viralliset osat:

* Welsum
* Elshof
* Hengforden
* Overwetering
* Herxen
* Middel
* Duur
* Fortmond
* Marle

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Virallinen kotisivu
Lymykaijat

**Lymykaijat** (*Pezoporus*) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku.

## Lymykaijoihin (''Pezoporus'') kuuluvia lajeja
* Lymykaija (*Pezoporus wallicus*)
* Lännenlymykaija (*Pezoporus flaviventris*)
* Yökaija (*Pezoporus occidentalis*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018)
Nurmikasvit

**Nurmikasvit** ovat sellaisia heinä- ja palkokasveja, joita viljellään karjan ravinnoksi. Osa säilötään rehuksi, osaa karja saa laiduntaa suoraan pellosta.

Heinäkasveihin kuuluvista nurmikasveista ovat Suomessa eniten viljeltyjä timotei, nurminata, englanninraiheinä, italianraiheinä ja koiranheinä sekä poutaa kestävä ruokonata, jonka viljely yleistyy vuosi vuodelta. Tärkein nurmikasvina viljelty palkokasvi on puna-apila. 

## Katso myös
*Heinä

## Lähteet
Ketonapalakki

**Ketonapalakki** (*Arrhenia griseopallida* vanh. *Omphalina griseopallida*) on kupera tai laakealakkinen tumman harmaanruskea sienilaji. Sen jalka on lakin värinen. Heltat ovat myös lakin väriset. Sieni ei ole syötävä. Se kasvaa melko harvinaisena avoimilla paikoilla lyhyissä ruohikoissa. 

## Lähteet
Poimunapalakki

**Poimunapalakki** (*Lichenomphalia umbellifera*, syn. *Omphalina ericetorum*) on kupera tai laakealakkinen ruskeankeltainen tai valkea sienilaji. Sen heltat ovat vaaleat tai kermanväriset. Sienen jalka on ruskeanvioletti ja alhaalta vaalea. Sieni kasvaa yleisenä koko maassa humuksella, turpeessa ja lahonneissa lahopuissa.

## Lähteet
Palolakki

**Palolakki**, aiemmin **palonapalakki** (*Loreleia postii*) on kupera tai laakealakkinen kirkkaanoranssi sienilaji. Sen jalka on vaalean kellanoranssi. Malto on lakin värinen. Heltat ovat sienessä kellertävät. Sieni kasvaa kosteissa paikoissa ja turpeessa. Se ei ole ruokasieni. Laji on Suomessa harvinainen.

## Taksonomia
Palolakki on eri aikoina luokiteltu useisiin eri sukuihin, kuten napalakkeihin (*Omphalina*) ja kantolakkeihin (*Gerronema*). Vuonna 2002 palolakki siirrettiin tyyppilajiksi uuteen lorelakkien sukuun (*Loreleia*).  Samaan sukuun luetaan myös keuhkolakki (*Loreleia marchantiae*), jota on joskus arveltu palolakin synonyymiksi. Tutkijoiden keskuudessa on ollut erimielisyyttä siitä, miten palo- ja keuhkolakin erottaa toisistaan. Yksi oletettu ero on se, että palolakki kasvaa lehtisammalten ja keuhkolakki keuhkosammalten yhteydessä.

On epäselvää, mihin lahkoon ja heimoon palolakki kuuluu. Vuonna 2018 julkaistun fylogeneettisen analyysin perusteella keuhkolakki kuuluu Hymenochaetales-lahkoon ja Rickenellaceae-heimoon. Samassa tutkimuksessa sekvensoitiin myös yksi palolakkinäyte, joka kuitenkin sijoittui Agaricales-lahkoon napalakkien yhteyteen. Lisätutkimuksia tarvitaan lorelakkien sukulaissuhteiden selvittämiseksi.

## Ekologia
Sekä palolakki että keuhkolakki kasvavat sammalten yhteydessä. Keuhkolakki on ektomykorritsojen kautta yhteydessä keuhkosammaliin, mutta palolakin yhteyttä sammaliin ei vielä tunneta yhtä hyvin. Palolakkikin saattaa muodostaa ektomykorritsoja sammalten kanssa, mutta se saattaa myös olla saprotrofi. Sammallajeja, joilla palolakkia on tavattu, ovat esimerkiksi metsäkulosammal (*Ceratodon purpureus*) ja nuotiosammal (*Funaria hygrometrica*). Lisäksi sitä on havaittu rahkasammalilla (*Sphagnum*).

## Lähteet
Keltanapalakki

**Keltanapalakki** (*Lichenomphalia alpina* vanh. *Omphalina luteovitellina*) on kupera tai laakea navallinen sienilaji. Lakki on keltainen. Sienen heltat ovat keltaiset tai kellanvalkoiset ja juomuiset. Sienen jalka on kellanvalkoinen tai keltainen, mutta lakkia vaaleampi. Sieni kasvaa humuksella ja matalassa sammalikossa tuntureilla. Se on pohjoinen laji Suomessa ja kasvaa *[[Botrydina vulgaris]]* -lajin seurassa.

## Lähteet
Mario Capecchi

**Mario Renato Capecchi** (s. 6. lokakuuta 1937 Verona Italia) on italialaissyntyinen yhdysvaltalainen geneetikko ja vuoden 2007 lääketieteen Nobel-palkinnon saanut tutkija. Capecchi sai Nobelin palkinnon yhdessä Martin Evansin ja Oliver Smithiesin kanssa hiirien geenien muokkaamisesta kantasolujen avulla.

Martin Evans keksi ensimmäisenä menetelmän kasvattaa hiiren alkion kantasoluja. Lisäämällä niitä kehittyvään hiiren alkioon hänen onnistui kasvattaa hiiriä, joiden soluista osa oli viljeltyjä kantasoluja. 1980-luvun aikana Capecchi ja Smithies kehittivät toisistaan riippumatta menetelmän sammuttaa hiiren jokin tietty geeni siirtämällä vierasta DNA:ta hiiren kromosomistoon tarkasti tiettyihin kohtiin. Vieras DNA lopettaa geenin toiminnan ja näin voidaan tutkia mikä geeni vaikuttaa mihinkin hiiren ominaisuuteen. Vuonna 1987 Capecchi ja Smithies onnistuivat Evansin keksinnön avulla kasvattamaan hiiren alkion poistogeenisiä kantasoluja. Niiden avulla voitiin saada aikaan hiiriä, joiden jälkeläiset olivat poistogeenisiä.

Capecchi on tutkimusryhmineen selvittänyt poistogeenisten hiirten avulla mitkä hiirten 22 000:sta geeneistä määräävät hiirten raajojen, sisäelinten ja ruumiinrakenteen kehitystä.

## Lähteet
Leopold Arends

**Leopold Alexander Friedrich Arends** (1817 Vilna &ndash; 1882 Berliini) oli saksalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.

Leopold Arends syntyi vuonna 1817 Vilnassa, joka tuolloin kuului Venäjään. Arendsin isä oli kotoisin Saksan Braunschweigista, mutta toimi Vilnassa puutarhurina. Arends joutui jättämään lukion kesken perheen rahavaikeuksien takia, mutta suoritti myöhemmin filosofian ja kielitieteen opintoja. Hän toimi kotiopettajana, kunnes vuonna 1844 muutti Saksaan.

Saksassa Arends hankki toimeentuloaan kirjoittamalla artikkeleita eri aiheista, muun muassa luonnontieteistä ja musiikin historiasta. Vuonna 1847 hän kiinnostui pikakirjoituksesta ja perehtyi Gabelsbergerin ja Stolzen järjestelmiin, mutta oltuaan niihin tyytymätön hän alkoi kehittää omaa järjestelmää. Arends julkaisi järjestelmänsä vuonna 1850, mutta varsinaisen oppikirjan vasta kymmenen vuotta myöhemmin, jolloin hän oli myös parannellut järjestelmäänsä. Vuodesta 1859 hän opetti Berliinin käsityöläisyhdistyksen kursseilla kemiaa ja myöhemmin myös pikakirjoitusta.

Arends kuoli Berliinissä vuonna 1882. Hänen pikakirjoitusjärjestelmänsä suosio jäi Saksassa vähäisemmäksi kuin Gabelsbergerin ja Stolzen järjestelmien, eikä sitä käytetty valtiopäivillä lainkaan. Ruotsin kielelle sovitettu versio Arendsin järjestelmästä menestyi kuitenkin hyvin, ja esimerkiksi Ruotsin eduskunnan pikakirjoittajien keskuudessa se oli suosituin järjestelmä vuosina 1907–1933.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
International Democracy Union

**International Democracy Union** (lyh. **IDU**) on konservatiivisten poliittisten puolueiden muodostama kansainvälinen internationaali. Järjestö on perustettu vuonna 1983 ja sen jäseninä on konservatiivisten puolueiden lisäksi myös joitain keskusta-oikeistoa edustavia puolueita.

## Jäsenpuolueet
Puolueet, jotka hakevat jäsenyyttä IDU:ssa tulee täyttää järjestön periaatejulistuksen, eli ns. *Lontoon julistuksen*, arvot. Lisäksi hakijapuolueella tulee olla vähintään yksi IDU:n jäsenpuolue "sponsoroimassa" hakijan jäsenyyttä järjestössä. Tämän sponsoripuolueen tulee olla IDU:n täysjäsen ja mukana ohjaamassa hakijapuoluetta hakemusprosessin aikana.

Jäsenyysehtojen täyttyessä hakijapuolue kutsutaan esittämään hakemuksensa IDU:n johdolle (IDU Executive), jonka täytyy vielä hyväksyä hakemus. Hyväksynnän saatuaan hakijapuolueesta tulee joko liitännäisjäsen (mikäli puolue ei tässä vaiheessa täytä täysjäsenyyden ehtoja) tai tarkkailijajäsen, jolle suositellaan täysjäsenyyttä.

Lopullisesti puolueen hyväksymisestä IDU:n täysjäseneksi päättää puoluejohtajien kokous, minkä jälkeen puoluejohtajan tai puheenjohtajan tulee vielä allekirjoittaa IDU:n periaatejulistus. IDU:n puoluejohtajien kokous pidetään pääsääntöisesti kolmen vuoden välein.

### Täysjäsenet

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* International Democrat Union
Nokilakki

**Nokilakki** (*Myxomphalia maura*) on kupera, navallinen mustanruskea sienilaji. Sen heltat ovat aluksi vaaleat ja vanhemmilla sienillä ruskeatäpläiset. Jalka on musta tai harmaanruskea. Sieni kasvaa palopaikoilla ja paljaalla maalla puutarhoissa ja tienvarsilla. Se on Suomessa melko yleinen.

## Lähteet
My BFF

***My BFF*** on seurapiirijulkimo Paris Hiltonin ensimmäinen julkaistu kappale debyyttilevyn Paris jälkeen.

Kappale on myös Hiltonin tosi-tv ohjelman "Paris Hilton's My New BFF" tunnusmusiikki.

## Julkaisu
My BFF soitettiin Yhdysvalloissa KIIS-FM -radiokanavalla ensimmäisen kerran 30. syyskuuta 2008.

## Aiheesta muualla
* Kappale debytoi KIIS-FM -radiokanavalla. Kuuntele "My BFF"
FK Himki

**FK Himki** on jalkapalloseura samannimisestä kaupungista Moskovan alueelta, Venäjältä. Seuran edustusjoukkue pelaa Venäjän valioliigassa, jonne se nousi kaudeksi 2007.

## Historia
Himki-niminen seura syntyi, kun *Novator*- ja *Rodina*-nimiset amatööriseurat yhdistyivät. Valmentajaksi tuli Vladimir Šapov. Heti ensimmäisen kautensa päätteeksi 1997 joukkue juhli alueensa amatöörisarjan mestaruutta. Himki nousi tämän myötä Venäjän liigan sarjoihin, kolmosliigan keskisen sarjan Moskovan A-lohkoon, jonka mestaruuden se voitti heti debyyttikaudellaan ja nousi jälleen sarjatasoa ylemmäs. Vuonna 2000 puikkoihin astui uusi valmentaja, entinen Spartakin keskikenttäpelaaja Viktor Papajev, joka nosti seuran 1. divisioonaan.

Ykkösdivisioonassa pelatessaan Himki vaihtoi valmentajaa useita kertoja, samoin vaihtuvuus pelaajistossa oli voimakasta. 2005 joukkue eteni Pavel Jakovenkon valmennuksessa Venäjän Cupissa loppuotteluun saakka, missä se kuitenkin kärsi tappion TsSKA:lle. Samaisella kaudella Himki taisteli loppuun asti sarjanoususta, mutta jäi lopulta neljänneksi. Seuraavalla kaudella valmentajaksi tuli Vladimir Kazatšonok, joka johdatti joukkueen 1. divisioonan mestaruuten ja sarjanousuun. Syyskuussa 2007 Kazatšonok joutui jättämään valmentajan hommat terveydellisten syiden vuoksi ja uudeksi päävalmentajaksi tuli serbialainen Slavoljub Muslin. Ensimmäinen kausi pääsarjassa päättyi yhdeksänteen sijaan. Kaudella 2008 joukkue sijoittui Sergei Juranin valmentamana 14:nneksi.

Kauden 2008 jälkeen Himkin oli määrä fuusioitua taloussyiden vuoksi toisen Moskovan alueen seuran Saturnin kanssa,  mutta yhdistyminen ei lopulta toteutunut.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivu
Mason Crosby

**Mason Walker Crosby** (s. 3. syyskuuta 1984 Lubbock, Texas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan potkaisija.

## Ura

Ennen ammattilaisuraansa Crosby pelasi neljä kautta Coloradon yliopiston Boulderin kampuksen amerikkalaisen jalkapallon joukkueessa. Hänen nimissään on monia Colorado Buffaloesin ennätyksiä. Hän on muun muassa joukkueen eniten pisteitä (307), kolmen pisteen potkumaaleja (66) ja touchdownin jälkeisiä lisäpisteitä (109) tehnyt pelaaja. Crosby opiskeli yliopistossa viestintää.

Crosby sai NFL-varauksen vuonna 2007, kun Green Bay Packers varasi hänet numerolla 193 NFL Draftin kuudennella kierroksella. Hän onnistui  ja syrjäytti edellisellä kaudella Packersin potkaisijana pelanneen Dave Raynerin. Crosby pelasi ensimmäisen NFL:n runkosarjaottelunsa 9. syyskuuta 2007, jolloin Packers voitti Philadelphia Eaglesin 16–13. Hän teki ottelussa kymmenen pistettä, kolme kolmen pisteen potkumaalia ja yhden touchdownin jälkeisen lisäpisteen. Hän teki kaksi sekuntia ennen loppua ottelun voittomaalin.
 
Runkosarjakaudella 2007 Crosby teki 141 pistettä 16:ssa ottelussa, eniten kaikista NFL-pelaajista. Hän oli ensimmäinen NFL:n pistepörssin voittanut tulokaspelaaja sitten Kevin Butlerin ja jäi vain kolmen pisteen päähän Butlerin nimissä olevasta tulokaspelaajien piste-ennätyksestä, joka on kaudelta 1985. Pisteistä 93 tuli 31:stä kolmen pisteen potkumaalista (jakoi kauden 2007 potkumaalitilaston toisen sijan kahden muun pelaajan kanssa) ja loput 48 onnistuneista touchdownin jälkeisistä lisäpisteyrityksistä. Crosbyn 141 pistettä on Packersin potkaisijoiden yhden kauden piste-ennätys.

Crosby on ollut voittamassa NFL:n mestaruutta Super Bowlia yhden kerran, helmikuussa 2011. Green Bay Packers voitti kauden 2010 loppuottelussa (Super Bowl XLV) Pittsburgh Steelersin 31–25. Crosby teki ottelussa seitsemän pistettä, yhden kolmen pisteen potkumaalin ja neljä touchdownin jälkeistä lisäpistettä.  

## Yksityiselämä
Crosby on ollut kesäkuusta 2008 naimisissa Molly Crosbyn (o.s. Ackerman) kanssa. Heillä on kaksi lasta, poika ja tyttö.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mason Crosby sivustolla NFL.com
Martti Hirviniemi

**Martti Hirviniemi** (23. toukokuuta 1933 Helsinki – 2. tammikuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloerotuomari.

Hän oli aikanaan Suomen kokenein jalkapalloerotuomari. Hän tuomitsi yhteensä 200 pääsarjaottelua Suomessa, jonka jälkeen hän siirtyi erotuomarikouluttajaksi. Mikko Vuorela ohitti hänet vuonna 2007 pääsarjaotteluiden määrässä. Hirviniemi palkittiin vuoden erotuomarina 1963, 1971, 1972, 1974, 1975 ja 1980.

Hän tuomitsi urallaan yhteensä 16 A-maaottelua, 5 Euroopan Cupin, 4 Cup-voittajien Cupin ja 8 UEFA Cupin ottelua.

## Saavutukset

* FIFA Referee Special Award -palkinto
* Valittu ainoana erotuomarina Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fame -henkilögalleriaan vuonna 1993
* Valittu Helsingin Erotuomarikerhon kunniajäseneksi vuonna 1987
* Palloliiton kultainen ansiomerkki
* Palloliiton hopeinen ansiomerkki

## Lähteet
Carl Kaufmann

**Carl ”Charly” Kaufmann** (25. maaliskuuta 1936 New York, Yhdysvallat – 1. syyskuuta 2008 Karlsruhe) oli saksalainen yleisurheilija, oopperalaulaja ja teatterinjohtaja. 

Yleisurheilussa Kaufmannin päälaji oli 400 metrin juoksu. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän juoksi neljänneksi 400 metrillä ja oli mukana 4×400 metrin viestissä hopealle juosseessa Saksan joukkueessa. Rooman olympialaisissa 1960 hän juoksi hopealle sekä 400 metrillä että 4×400 metrin viestissä. 400 metrin kilpailussa hän hävisi niukasti Otis Davisille. Molemmat juoksivat ajan 44,9, joka alitti entisen maailmanennätyksen 45,2. Kaufmann juoksi 400 metrin Euroopan ennätyksen 45,8 vuonna 1959 ja paransi ennätystään kolmesti vuonna 1960.

Urheilu-uransa jälkeen Kaufmann toimi muun muassa oopperalaulajana ja teatterinjohtajana Karlsruhessa.

## Lähteet
* 
*
Salem’s Lot – kauhujen kaupunki

**Kauhujen kaupunki** () on vuonna 1979 tehty tv-elokuva. Elokuva perustuu kirjailija Stephen Kingin kirjoittamaan kauhuromaaniin *[[Painajainen (kirja)|Painajainen]]*. Elokuvan on ohjannut Tobe Hooper, joka muistetaan parhaiten elokuvista *[[Texasin moottorisahamurhat (vuoden 1974 elokuva)|Texasin moottorisahamurhat]]* ja *[[Poltergeist (elokuva)|Poltergeist]]*.

*Kauhujen kaupunki* on alkujaan kolmetuntinen minisarja, joka esitettiin televisiossa kahdessa osassa. *Kauhujen kaupungista* tehtiin myös eurooppalaiseen levitykseen 112 minuuttinen elokuvateatterissa esitettävä elokuvaversio, joka markkinoitiin nimellä *Salem’s Lot: The Movie*. Kyseinen lyhyempi versio laitettiin myös videolevitykseen.

*Kauhujen kaupunki* sai myös vain videolevitykseen tehdyn jatko-osan nimellä *[[Paluu kauhujen kaupunkiin]]* (1987).

## Juoni

Elokuva kertoo pienestä Salem’s Lot -kaupungista, jonne eräänä päivänä saapuu siellä lapsuutensa viettänyt kirjailija Ben Mears. Tarkoituksena olisi ollut kirjoittaa pahamaineisesta Marstenin talosta, joka on ollut vuosia tyhjillään sen edellisten asukkaiden tehtyään itsemurhan. Hänen oli tarkoitus yöpyä siellä, mutta hänen hämmästyksekseen taloon onkin muuttanut uusia asukkaita, joista yksi on antiikkikauppias Straker ja toinen tämän kumppani Barlow, jota ei kukaan ole tuntunut näkevän. Tämä kaikki käynnistää oudon tapahtumalinjan, kun Ralph Glick -niminen pikkupoika katoaa jäljettömiin, ja hänen isoveljensä Danny jouduttuaan tapahtuman myötä sairaalaan kuolee mystisesti. Myöhemmin ihmisiä alkaa katoilla ja kuolla samalla tavalla, mutta heti pimeyden laskeuduttua kaikki kadonneet ja keskuudesta poistuneet ovatkin taas palanneet saalistaakseen eläviä.

## Näyttelijät
* David Soul – Ben Mears
* James Mason – Richard K. Straker
* Lance Kerwin – Mark Petrie
* Bonnie Bedelia – Susan Norton
* Lew Ayres – Jason Berk
* James Gallery - Isä Callahan
* Reggie Nalder - Kurt Barlow

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Kari Salminen kutsuu *Salem’s Lotia* ”modernin vampyrologian merkkipaaluksi” ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.

## Lähteet
Kivikkotöyhtökiuru

**Kivikkotöyhtökiuru** (*Galerida theklae*) on kiurujen heimoon kuuluva varpuslintu, joka elää Välimeren alueella.

## Koko ja ulkonäkö
Kivikkotöyhtökiurun pituus on 17&nbsp;cm, siipien kärkiväli 28–32&nbsp;cm ja paino noin 37 grammaa. Harmaanruskea, töyhtöpäinen lintu muistuttaa kiurua ja varsinkin töyhtökiurua, mutta kivikkotöyhtökiurulla on korkeampi töyhtö, pidemmät jalat ja hieman solakampi ulkomuoto. Myös höyhenpuvun värityksessä on pieniä eroja. Laji on äänekäs, äänet muistuttavat töyhtökiurun ääniä. Koiras ja naaras ovat samannäköisiä, koiras on hieman kookkaampi.

## Esiintyminen
Kivikkotöyhtökiurun esiintymisalue kattaa Iberian niemimaan, Etelä-Ranskan, Baleaarien saariryhmän ja Luoteis-Afrikan. Erillispopulaatioita on Libyassa ja Somaliassa. Euroopan populaation koko on 2,9–4,2 miljoonaa yksilöä. Lajia ei ole tavattu Suomessa.

## Elinympäristö
Kivikkotöyhtökiuru on avomaiden lintu, joka elää kivikkoisilla tai kallioisilla alueilla, joko matalakasvuisilla tai pensaikkoisilla kuivilla mailla. Myös karuilla laitumilla ja tienvarsilla.

## Lisääntyminen

Naaras rakentaa pesän maahan. Munia on 2–7, tavallisesti kolme tai neljä. Poikaset lähtevät pesästä ennen kuin ovat lentokykyisiä noin yhdeksän päivän ikäisinä, ja ne oppivat lentämään noin 15 päivää vanhoina. Kivikkotöyhtökiuru pesii yleisesti kaksi kertaa kesässä.

## Ravinto
Kivikkotöyhtökiuru syö pääasiassa siemeniä, mutta jonkin verran myös hyönteisiä ja muita selkärangattomia. Töyhtökiurusta poiketen laji ei kaiva ruokaa maasta, mikä lienee sopeutuma kivikkoisempaan elinympäristöön.

## Lähteet
Tony Kanaan

**Antoine Rizkallah Kanaan Filho** eli **Tony Kanaan** (s. 31. joulukuuta 1974 Salvador) on brasilialainen kilpa-ajaja. Hän ajoi IndyCar Series -sarjassa, jonka mestaruuden hän voitti vuonna 2004. Kanaan toimi myös vuonna 2005 Hondan testikuljettajana Formula ykkösissä. Vuonna 2013 hän voitti Indianapolis 500 -kilpailun. 2015 Kanaan voitti yhdessä australialaisen Scott Dixonin ja yhdysvaltalaisten Kyle Larsonin ja Jamie McMurrayn kanssa Daytonan 24 tunnin kilpailun Chip Ganassi Racingin Riley Fordilla.

## Ura
### Uran alku Brasiliassa
Kanaan aloitti uransa brasilialaisissa karting-sarjoissa, joissa hän voitti kuusi eri mestaruutta vuosina 1985–1990. Kartingista Kanaan siirtyi vuonna 1991 Brasilian Formula Ford -sarjaan, jossa sijoittui kuudenneksi. Seuraavaksi vuodeksi hän siirtyi paikalliseen Formula Chevrolet Championships -sarjaan, josta tuloksena oli viides sija. Tämän jälkeen Kanaan päätti alkaa rakentaa uraansa Euroopassa.

### Euroopan pikkuformulat

Kanaan pääsi osallistumaan eurooppalaiseen Formula Opel -sarjaan vasta kesken kauden vuonna 1993, mutta onnistui sijoittumaan sarjassa lopulta seitsemänneksi. Seuraavat kaksi vuotta Kanaan ajoi Italiassa ensin Formula Alfa-Boxer -sarjaa, jonka mestaruuden hän voitti heti, ja sitten maan Formula 3 -sarjaa, jossa saavutti yhdeksän paalupaikkaa ja sijoittui neljänneksi. Yhdysvaltalainen talli Tasman Motorsports kiinnostui 21-vuotiaasta ajajasta, ja palkkasi hänet.

### Pohjois-Amerikan Indy-sarjat

Kanaan siirtyi uuden tallinsa mukana Pohjois-Amerikkaan, jossa se osallistui Indy Lights -sarjaan. Hänen tulokaskautensa 1996 sarjassa oli vakuuttava. Hän voitti kaksi osakilpailua ja sijoittui sarjassa toiseksi, minkä vuoksi hänet palkittiin vuoden tulokkaana. Kanaan jatkoi vielä toisen kauden sarjassa saadakseen lisää kokemusta ja voitti mestaruuden kyseisenä vuonna.

Tasman Motorsportsin omistaja Steve Horne palkkasi vuonna 1998 jatkoaan empivän Kanaanin ajamaan ainoata autoaan CART-sarjaan. Kanaan yllätti kaikki vahvoilla esityksillään ja hänet palkittiin sarjan vuoden tulokkaan.

Kaudeksi 1999 Kanaan siirtyi Forsythe Racing -talliin, sillä Tasman Motorsport kaatui taloudellisiin vaikeuksiin. Kaudella hän saavutti ensimmäisen CART-sarjan voittonsa, ja sijoittui sarjassa lopulta yhdenneksitoista. Seuraavaksi kaudeksi Kanaan vaihtoi taas tallia. Hän liittyi Mo Nunn Racingiin, muttei voinut ajaa koko kautta sillä hän loukkaantui Detroitin osakilpailun aika-ajoissa. Tämän jälkeen hän ajoi vielä kaksi kautta CART-sarjassa vailla voittoja, kunnes teki vuoden sopimuksen sarjan jättäneen Andretti Green Racingin kanssa.

Andretti Green Racing siirtyi kilpailevaan sarjaan IndyCar Seriesiin Kanaan mukanaan ja jo tulokaskaudella Kanaan sijoittui sarjassa neljänneksi. Kanaan teki viiden vuoden jatkosopimuksen lupaavan tallin kanssa, ja seuraavana vuonna 2004 hän voitti sarjan mestaruuden.

Kaudella 2005 Kanaan sijoittui toiseksi tallikaverin Dan Wheldonin viedessä mestaruuden. Kausi 2006 oli vaisumpi ja sijoitukseksi jäi kuudes sija. Seuraavana kahtena kautena Kanaan oli jälleen mukana mestaruustaistelussa, mutta päätyi molempina vuosina lopulta kolmanneksi.

## Lähteet
Tymoliftaleiini

**Tymoliftaleiini** on väriaine, jota käytetään pH-indikaattorina . Se muuttuu värittömästä siniseksi, kun pH nousee 9,4:stä 10,6:een. Ainetta käytetään yleensä liuotettuna etanolin ja veden seokseen.

## Synteesi
Tymoliftaleiinia valmistetaan kuumentamalla tymolia ja ftaalianhydridiä happamissa olosuhteissa.

## Katso myös
*Fenoliftaleiini

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tymoliftaleiinin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich (Merck), viitattu 31.5.2018.
Kotelo

**Kotelo** voi tarkoittaa seuraavia:

*kotelo, hyönteisten, esimerkiksi perhosten täydelliseen muodonvaihdokseen kuuluva lepovaihe
* rasia, jossa jotakin säilytetään
* tietokoneen kotelo tai muun teknisen laitteen vastaava suojakuori
Lukas Jenni

**Lukas Jenni** (s. 6. kesäkuuta 1955 Basel) on sveitsiläinen lintutieteilijä.

Lukas opiskeli biologiaa, geologiaa ja kemiaa Baselin yliopistossa. Opiskeluaikanaan hän aloitti vapaaehtoisena työskentelyn sveitsiläisellä Col de Bretolet’n lintuasemalla, missä hän tutustui Raffael Winkleriin. Hänen gradunsa käsitteli käpy- ja tammitikan morfologiaa ja ekologiaa. Vuonna 1984 hän väitteli tohtoriksi järripeippoa käsittelevällä tutkimuksellaan *Die Bedeutung der Masseneinflüge und Massenschlafplätze in der Winterökologie des Bergfinken: Fringilla montifringilla*.

Vuonna 1979 Jennistä tuli Sveitsin ornitologisen instituutin alaisen rengastustoimiston johtaja. Hänen päätutkimusaiheensa ovat lintujen ekologia ja muuton fysiologia sekä sulkasadon biologia. Vuonna 1995 hän vastaanotti Saksan lintutieteellisen yhdistyksen kunniamerkin Stresemann-Preisin. Vuonna 1996 hän julkaisi tutkimuksen *Ecophysiology of energy storage and energy utilization in birds during migration* Zürichin yliopistossa, jonka yksityisdosenttina hän on toiminut vuodesta 1997 alkaen. Jenni on Kansainvälisen lintutieteellisen komitean jäsen.

Jenni asuu Sempachissa. Hän on naimisissa ornitologi Susanne Jenni-Eiermannin kanssa, ja heillä on kaksi lasta.

## Lähteet

* Sempach
* Lukas, Jenni (toim.); Raffael, Winkler (toim.): Moult and Ageing of European Passerines. Poyser, 1994. .
Aasiankiuru

**Aasiankiuru** (*Alauda gulgula*) on Aasiassa elävä kiurulaji.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 15,5–16,5 senttimetriä, siipien kärkiväli 26–30 senttimetriä ja paino 24–30 grammaa. Aasiankiuru muistuttaa suuresti kiurua, ollen kuitenkin hieman pienempi. Habitukseltaan se muistuttaa enemmänkin kangaskiurua. Lento on hidasta ja lepattelevaa. Laulukin on hyvin samankaltaista kuin kiurun laulu. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

## Esiintyminen
Aasiankiuru elää pääosassa Aasiaa Afganistanista Etelä-Siperiaan, Kiinaan, Filippiineille ja Sri Lankaan. Lajin kanta on elinvoimainen. Pääosa kannasta on paikkalintuja, osa pohjoisemmasta kannasta muuttaa etelämmäksi. Lajia tavataan harvinaisena Israelissa talviaikana. Sitä ei ole tavattu Suomessa.

## Elinympäristö
Aasiankiuru elää samanlaisissa elinympäristöissä kuin kiuru, jonka se korvaa Aasian eteläisemmissä osissa, kuten viljelysaukeilla, niityillä, laitumilla ja muilla avomailla.

## Lisääntyminen
Pesintä tunnetaan puutteellisesti mutta pääpiirteissään se lienee samanlainen kuin kiurun pesintä.

## Ravinto
Siemensyöjä, joka syö myös hyönteisiä ja muita selkärangattomia.

## Lähteet
Michael Freedman

**Michael Freedman** (s. 21. huhtikuuta 1951) on yhdysvaltalainen matemaatikko, jolle myönnettiin Fieldsin mitali vuonna 1986 työstään Poincarén otaksuman parissa. Hän valmistui filosofian tohtoriksi Princetonin yliopistosta vuonna 1973.

Freedman työskentelee nykyään Microsoftilla, jossa hänen tutkimusryhmänsä kehittää kvanttitietokonetta.
James Franklin

**James Franklin** (noin 1783 – 31. elokuuta 1834) oli englantilainen sotilas ja lintutieteilijä.

Franklin astui Englannin Itä-Intian kauppakomppanian palvelukseen kadettina vuonna 1805. Hän palveli Intiassa erilaisissa tehtävissä. Hän toimi Ensimmäisessä Bengalin ratsuväkijoukossa geologina. Hän teki tutkimusretkiä Intian keskisissä provinsseissa, kuten Vindhyanin kukkuloilla, ja keräsi lintuja Asiatic Societylle. Hän keräsi noin 40 lajia ennen kuin saapui Benaresiin, ja Saugorissa hän keräsi vielä 160 lajia lisää. Keräämistään linnuista hän teetti maalauksia, jotka jäivät Kalkuttaan Asiatic Societyn huostaan. Linnunnahkakokoelma toimitettiin Lontooseen Zoological Societyn tiloihin.

Myöhemmin hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi. Hänen veljensä oli tutkimusmatkailija John Franklin.

Franklin nimesi linnuista muun muassa aasiankiurun (*Alauda gulgula*) ja brahmanpöllön (*Athene brama*) alalajin *indica*.

## Lähteet
Melinin järjestelmä

**Melinin järjestelmä** on ruotsalaisen Olof Werling Melinin kehittämä pikakirjoitusjärjestelmä ruotsin kielelle. Melin julkaisi järjestelmänsä vuonna 1892, ja 1900-luvun alkupuoliskolla se syrjäytti muut Ruotsissa käytetyt järjestelmät.

## Järjestelmän synty
Melin opiskeli nuorena upseerina vapaa-ajallaan pikakirjoitusta 1880-luvun alussa, käyttäen Gabelsbergerin järjestelmää. Hän oli aktiivinen Gabelsbergerin järjestelmän kannattaja ja julkaisi siitä oppikirjankin, mutta halusi kuitenkin kehittää vielä paremmin ruotsin kielelle sopivan järjestelmän.

Vuosina 1887–88 Melin kävi läpi esivalmisteluna 100&nbsp;000 sanan aineiston, joka koostui Ruotsin valtiopäivien puheista. Hän kokosi tilastot sanojen lukumääristä ja alku- ja lopputavujen sekä eri äänteiden esiintymisistä. Melin julkaisi järjestelmänsä vuonna 1892 kirjassa *Lärobok i Förenklad snabbskrift*.

## Järjestelmän leviäminen
Vuonna 1896 valittiin pikakirjoitus Melinin järjestelmällä pakolliseksi oppiaineeksi Tukholman ja Göteborgin kauppaopistoissa.

Ruotsin valtiopäivillä ensimmäinen Melinin järjestelmää käyttänyt pikakirjoittaja aloitti 1898. Vuonna 1935 Melinin järjestelmää käytti jo yli puolet valtiopäiväpikakirjoittajista.

## Järjestelmän rakenne
Konsonanteilla ja vokaaleilla on kullakin oma merkkinsä, samoin tavallisimmilla konsonanttiyhdistelmillä.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Paul Kondas

**Paul Kondas** (1900–1985) oli virolainen naivisti. Ammatiltaan hän oli opettaja. Monipuolisesti lahjakkana Kondas toimi muun muassa koulun orkesterin johtajana, soitti useita eri instumentteja sekä ohjasi näytelmiä, kirjoitti runoja jne.

Varsinaisesti maalaamisen hän aloitti vasta eläkeiässä, ilmeisesti tekemisen puutteessa. Heti alkuunsa hänen omaperäiset teoksensa saivat osakseen huomiota. Siviilisäädyltään Kondas oli naimaton.

Virossa Viljandin kaupungissa on hänen nimeänsä kantava museo, Kondase Keskus.
Kamariarkisto

**Kamariarkisto** on Ruotsissa oleva asiakirjojen säilytyspaikka, joka alkuaan toimi kamarikollegion alaosastona ja joka on ollut vuodesta 1922 lähtien Ruotsin valtionarkiston hoidossa. Kamariarkiston 14&nbsp;000 hyllymetrin asiakirja-aineisto koostuu tilikirjoista ja muista asiakirjoista, jotka tulivat aluksi verokamariin, myöhemmin kamarikollegioon. Vanhimmat asiakirjat ovat 1500-luvun alkupuolelta. Kamariarkiston asiakirjat ovat keskeisiä lähteitä paikallis-, sosiaali- ja taloushistoriassa sekä sukututkimuksessa.

Haminan rauhassa sovittiin, että Ruotsi luovuttaa kamariarkiston Suomea koskevat tilikirjat Venäjän keisarille. Tilikirjat ovat nykyisin Suomen Kansallisarkistossa. Niin sanottu vanha voudintilien sarja kattaa vuodet 1539–1633 ja uusi eli läänintilien sarja vuodet 1634–1808. Ruotsiin jääneet Suomea koskevat asiakirjat ovat mikrokuvattuina Kansallisarkistossa.

## Lähteet
* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja Oy 1962
Märäjälahti

**Märäjälahti** on kylä Lieksassa. Se sijaitsee noin 10 kilometrin päässä Lieksan keskustasta ja noin 90 kilometrin päässä Joensuusta Pielisen rannalla. Kylässä on kesähotelli Märäjälahti.

## Lähteet
Akuutti myelooinen leukemia

**Akuutti myelooinen leukemia** (AML) on hematologinen syöpämuoto, jota tavataan erityisesti vanhemmalla väestöllä; suurin osa diagnooseista tehdään 60-70-vuotiaille henkilöille. AML:lle tunnusomaista on CD33-pinta-antigeeniä kantavien myeloidisten kantasolujen hallitsematon jakautuminen ja puutteellinen erilaistuminen.

## Hoito ja ennuste
AML:n ensisijainen hoito tapahtuu sytostaatti- eli solunsalpaajalääkityksen avulla. Useimmiten hoidossa yhdistellään eri vaikutusmekanismeilla toimivia sytostaatteja, ja AML:n ensimmäisenä syöpänään sairastavilla hoitotulokset ovat varsin hyviä, sillä remissio (paraneminen, oireiden katoaminen ja veriarvojen normalisoituminen) saavutetaan n. 85 %:lla potilaista.
Osalla potilaista AML kuitenkin uusiutuu, eli myeloidisten prekursorisolujen hallitsematon jakautuminen ja sen aiheuttamat oireet alkavat myöhemmässä elämänvaiheessa uudelleen. Tällaisen ns. relapsoituneen AML:n hoitotulokset ovat olennaisesti heikompia kuin ensimmäisen vaiheen AML:n, ja etenkin vanhusväestössä remissio saavutetaan vain 20-40 %:lla sytostaattihoidetuista. Nuoremmilla henkilöillä relapsoituneen AML:n hoitotulokset ovat parempia mutta jäävät joka tapauksessa heikommiksi kuin ensimmäisellä hoitokerralla. Relapsoituneen AML:n hoidossa voidaan käyttää sytostaattien ohella biologisiin lääkkeisiin lukeutuvaa gemtutsumabi otsogamisiinia (kauppanimi Myelotarg), joka muodostuu CD33-pintaproteiiniin kohdennetusta vasta-aineesta ja siihen liitetystä kalikeamisiini-toksiinista. Kalikeamisiini olisi yksinään annosteltuna liian myrkyllinen elimistön muille soluille, mutta sen kiinnittäminen vasta-aineeseen kohdentaa vaikutuksen vain AML-soluille tunnusomaiseen CD33-proteiiniin, mikä vähentää olennaisesti hoidon haittavaikutuksia. 

## Katso myös
*Leukemia
Kelvä

**Kelvä** on Lieksan eteläisin kylä. Etäisyys Lieksan keskustasta on 36 kilometriä etelään. Asukkaita on noin 100.

Kelvässä toimi peruskoulu 1980-luvun loppuun ja kauppa 1990-luvun loppuun saakka. PikkuKilin kotieläin- ja elämyspiha ja matkailutila Isäntärenki ovat kylän matkailullisia vetonauloja. Kelvässä sijaitsi myös Kelvän laiturivaihde, jonka henkilöliikenne loppui vuonna 1990.
 
Kelvään kuuluvat pienemmät kylät Läpikäytävä ja Salonkylä.

Kelvä sijaitsee Kelvänjärven itäisellä rannalla.

## Lähteet
Arvo Airamo

**Arvo Heikki Airamo** (8. heinäkuuta 1897 Helsinki – 4. marraskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Hän toimi muun muassa Sörnäisten Työväen Näyttämön johtajana vuosina 1924–1930.

Airamon puoliso oli kansanedustaja Elin Fagerholm, jonka kanssa hän avioitui 1926.

## Teoksia
* *Kolme sulhaspoikaa* : 2-näytöksinen huvinäytelmä.  Tekijä, Helsinki 1932
* *Eri kiva setä* : yksinäytöksinen huvinäytelmä.  Tekijä, Helsinki 1934
* *Solttu on aina solttu* : yksinäytöksinen hulluttelu.  Tekijä, Helsinki 1934
* *Kepsu kukko* : yksinäytöksinen huvinäytelmä.  Tekijä, Helsinki 1935
* *Kurkistetaanpas* : 1-näytöksinen huvinäytelmä.  Tekijä, Helsinki 1935
* *Muistatkos Martta?* : yksinäytöksinen hulluttelu. Tekijä, Helsinki 1935
* *Oletko mustasukkainen* : yksinäytöksinen huvinäytelmä.  Tekijä, Helsinki 1935
* *Sukkasillaan* : yksinäytöksinen ilottelu.  Tekijä, Helsinki 1935
* *Takavarikoitu aviomies* : yksinäytöksinen ilottelu.  Tekijä, Helsinki 1936
* *Töllin tyttö* : yksinäytöksinen kansannäytelmä.  Tekijä, Helsinki 1937
* *Huhu kiertää*, kansannäytelmä. 1947
* *Käpäläkuningas (Olkaa hyvä ja naikaa hänet)*, komedia. 1947
* *Melkein ryöstämällä*, komedia.  1947
* *Viisituhatta viisisataa kuin viheltämällä*, komedia. 1947
* *Kaikki hulluja rakkaudessaan*, 3-näytöksinen huvnäytelmä.

## Lähteet
* Suomen kirjailijat -tietokanta 
### Viitteet
Naturalis

**Naturalis** on Lapuan patruunatehtaan kehittämä lyijytön metsästysluoti. Naturalis-luoti on 99% kuparia. Sen erikoisuus on painetta säätelevä venttiili, joka kontrolloi luodin laajentumista. Luoti sienettyy osumassa välittömästi vähintään kaksinkertaiseksi. Naturalis toimii täydellisesti 500-1&nbsp;000 m/s lähtönopeuksissa ja sen jäämäpaino on jopa 100%. Naturaliksen energiavaikutus on voimakas, haavat ovat puhtaita ja lihahävikki minimaalinen.

Naturalis-luoteja on valmistettu vuodesta 2002 alkaen. Lyijyhaulit on kielletty kosteikkoalueilla. Lyijyammusten käytön täyskielto Euroopan unionissa on valmisteilla. Uudet lyijyttömät luodit ovat suorituskykyisempiä kuin perinteiset lyijyluodit.

## Naturalis-luodin kaliiperit
* .243 Win. (6.16 × 51)
* 6.5 × 55 SE
* .308 Win. (7.62 × 51)
* .30-06 Spring.
* .300 Win. Mag.
* .338 Lapua Mag. (8.6 × 70)
* 9.3 × 62
* 9.3 × 74R

## Lähteet
Erkki Poroila

**Erkki Eugen Poroila** (1. heinäkuuta 1921 Helsinki – 26. huhtikuuta 2012) oli suomalainen upseeri ja pitkän linjan vaikuttaja sekä kotimaisessa että kansainvälisessä jalkapalloilussa.

Erkki Poroila toimi Suomen Palloliiton pääsihteerinä sekä projektien vetäjänä vuosina 1966–1983. Hän oli myös jäsenenä lukuisissa UEFA:n ja FIFA:n valiokunnissa 1968 ja 1989 välisenä aikana, ja hän on toiminut molempien liittojen tarkkailijatehtävissä. Poroila on ollut mukana useiden kansainvälisten jalkapalloturnausten järjestelyissä. Hän on osallistunut muun muassa vuoden 1982 alle 18-vuotiaiden EM-lopputurnauksen, vuoden 1985 alle 19-vuotiaiden MM-kisojen, vuoden 1984 Euroopan-mestaruuskilpailujen ja Soulin olympialaisten järjestelytehtäviin. Meksikon MM-kisoissa 1986 Poroila toimi lehdistöpäällikkönä Guadalajarassa. Poroila nimettiin pitkällisen jalkapalloilun parissa tehdyn työn ansiosta Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen.

Poroila valmistui Kadettikoulusta ja on käynyt Sotakorkeakoulun. Ennen Palloliiton toimintaan siirtymistään hän toimi apulaissotilasasiamiehenä Lontoossa 1954–1955 ja sotilasasiamiehenä Varsovassa 1962–1965 sekä Etelä-Uudenmaan sotilaspiirin ja Pääesikunnan tiedotusosaston päällikkönä. Erotessaan vakinaisesta palveluksesta 1967 hän oli sotilasarvoltaan eversti.

## Kirjallinen tuotanto
* *Englantilais-suomalainen & suomalais-englantilainen sotilaslyhennesanasto = Finnish-English & English-Finnish glossary of military abbreviations*. Helsinki: Pääesikunnan tykistötoimisto, 1954. Uudistettu lisäpainos vuonna 1960.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Erkki Poroilan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Sarvikiuru

**Sarvikiuru** (*Eremophila bilopha*) on tunturikiurun eteläinen vastinlaji.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 13–14 cm, siipien kärkiväli 26–31 cm ja paino noin 38 g (vain 2 punnitusta). Sarvikiuru muistuttaa pienikokoista tunturikiurua, mutta naaman vaaleat osat valkoiset, kun ne tunturikiurulla ovat keltaiset. Yläpuolen väritys on ruosteenruskeampi kuin tunturikiurun. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

## Esiintyminen
Sarvikiurun esiintymisalue ulottuu kapeahkona vyönä Pohjois-Afrikan Mauritaniasta Arabian niemimaan itäosaan. Laji on paikkalintu, joka voi syksyisin suorittaa lyhyitä vaelluksia. Lajin kanta on elinvoimainen. Sitä ei ole tavattu Suomessa.

## Elinympäristö
Sarvikiuru elää matalammalla kuin vuoristossa viihtyvä tunturikiuru. Se suosii savikka- ja pujokasvustojen peittämiä kuivia ja kivikkoisia avomaita. Pesimäajan ulkopuolella laji liikkuu pienissä parvissa, joissa enimmillään voi olla noin sata yksilöä.

## Lisääntyminen

Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa kasvillisuuden suojassa. Munia on 2–4, tavallisesti 3.

## Ravinto
Sarvikiurut syövät pääasiassa siemeniä, mutta myös hyönteisiä, etenkin kovakuoriaisia ja heinäsirkkoja. Ne etsivät ravintoa muun muassa kääntelemällä itseään monta kertaa painavampia kiviä.

## Lähteet
Yöliitohaukka

**Yöliitohaukka** (*Elanus scriptus*) on australialainen haukkalaji, jonka kannan kooksi arvioidaan 1&nbsp;000–10&nbsp;000 yksilöä. Se on uhanalaisuudeltaan silmälläpidettävä laji. Se munii kerralla yleensä 2–7 munaa ja niiden hautominen kestää noin kuukauden ajan. 

## Lähteet