open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nils Karl Nordenskiöld

**Nils Karl Nordenskiöld** (25. joulukuuta 1837 Helsinki – 26. toukokuuta 1889 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, opettaja ja Ilmatieteellisen keskuslaitoksen johtaja 1880–1889.  

Nordenskiöldin vanhemmat olivat mineralogi ja valtioneuvos Nils Nordenskiöld ja Margareta Sofia von Haartman. Hän opiskeli ensin Suomessa, valmistuen fyysis-matemaattisten tieteiden maisteriksi 1860, ja  suoritti sitten metsäopinnot Tharandtissa Saksassa, valmistuen metsänhoitajaksi 1862. Nordenskiöld toimi Evon metsäopiston lehtorina 1864–1880 ja Ilmatieteellisen keskuslaitoksen johtajana vuodesta 1880 kuolemansa asti. Hän oli myös valtiopäivämies 1867, 1872, 1877–1878, 1885 ja 1888. Nordenskiöldin puoliso vuodesta 1864 oli hänen serkkunsa, Wilhelmina Henrika Nordenskjöld (k. 1883).  

Nils Karl Nordenskiöldin veljiä olivat juristi, tilanomistaja ja valtiopäivämies Nils Otto Nordenskiöld sekä tutkimusmatkailija Adolf Erik Nordenskiöld. 

## Lähteet
Akhilleus Tatios

**Akhilleus Tatios** (, ; 100-luku) oli antiikin kreikkalainen roomalaisella kaudella elänyt kirjailija, joka tunnetaan romaanistaan *[[Leukippe ja Kleitofon]]*.

Akhilleuksesta ja hänen elämästään ei tiedetä juuri mitään. Yleensä hänet ajoitetaan 100-luvun jaa. jälkimmäiselle puoliskolle. *[[Suda]]*, jossa kirjailijan nimi esiintyy muodossa ”Akhilleus Statios”, sanoo hänen olleen aleksandrialainen. Saman lähteen mukaan hän kirjoitti romaaninsa lisäksi myös taivaanpallosta, historiasta ja sanojen etymologiasta. *Suda* kertoo myös, että Akhilleus olisi alun perin ollut pakana ja kääntynyt sitten kristityksi, ja hänestä olisi jopa tullut piispa, mutta tätä tietoa on vahvasti epäilty. On mahdollista, että seikka on keksitty vain siksi, että hänen romaaninsa olisi voitu hyväksyä vielä kristilliselläkin ajalla.

Aiemmin, ennen *Leukippen ja Kleitofonin* papyruslöytöjä, Akhilleus ja hänen romaaninsa ajoitettiin niinkin myöhään kuin 500-luvulle, koska romaania pidettiin Heliodoroksen *[[Etiopialainen kertomus|Etiopialaisen kertomuksen]]* (*Aithiopika*) jäljitelmänä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

*
Faltonia Betitia Proba

**Faltonia Betitia Proba** (n. 306/315–353/366) oli antiikin roomalainen runoilija, joka tunnetaan teoksestaan *[[Cento Vergilianus de laudibus Christi]]*. Hän on yksi varhaisimmista kristillistä latinankielisistä runoilijoista ja myös harvinainen varhainen kristillinen naiskirjailija.

## Elämä

Proba kuului aristokraattiseen sukuun. Hän oli vuoden 310 konsulin Pompeius Probuksen pojantytär, vuoden 322 konsulin Petronius Probianuksen tytär, vuoden 341 konsulin Petronius Probinuksen sisar ja Rooman kaupunginprefektin Claudius Celcinus Adalphiuksen puoliso. Hänellä oli ainakin kaksi poikaa. Proba kääntyi kristityksi aikuisena noin vuonna 362.

## Teokset

Proba kirjoitti myöhäisantiikin aikana suosittua cento-runoutta, jossa uusia teoksia muodostetaan yhdistelemällä säkeitä aiemmasta runoudesta, kuten Vergiliukselta. Ennen kristityksi kääntymistään hän kirjoitti centon keisari Constantius II:n ja Magnentiuksen välisestä sodasta.

Kristityksi kääntymisensä jälkeen Proba kirjoitti runon *[[Cento Vergilianus de laudibus Christi]]* (”Vergiliaaninen cento Kristuksen ylistykseksi”). Se käsittää 694 säettä, ja koostuu kokonaan Vergiliukselta lainatuista säkeistä, joiden avulla kuvataan kristillinen versio maailmanhistoriasta. Teoksen syntyä on selitetty sillä, että keisari Julianus kielsi vuonna 362 kristittyjä opettamasta klassista kirjallisuutta. Koska klassinen kirjallisuus oli opetuksen ja kaiken sivistyksen pohja, kristittyjen tuli keksiä uusia tapoja opettaa sitä lapsille, ilman että nämä altistuisivat pakanallisille aiheille. Tämän vuoksi Proba ja monet muut halusivat ”kristillistää” Vergiliuksen runouden. Proba laati teoksen mahdollisesti omien poikiensa kasvatusta varten.

## Lähteet
Iamblikhos (kirjailija)

**Iamblikhos** (, ; toimi n. 165–180) oli antiikin kreikkalainen roomalaisella kaudella elänyt kirjailija, joka tunnetaan romaanistaan *[[Babylonialainen kertomus]]* (*Babyloniaka*).

Iamblikhoksen kerrotaan olleen syyrialainen, joka osasi syyriaa ja akkadia, ja opiskeli vasta myöhemmällä iällään Babyloniassa kreikkaa, jolla hän kirjoitti romaaninsa. Elettyään Babyloniassa useita vuosia hänet otettiin vangiksi ja myytiin orjaksi syyrialaiselle, joka kuitenkin päästi hänet vapaaksi. Iamblikhoksen kerrotaan oppineen kreikkaa niin hyvin, että olisi toiminut reettorina. On kuitenkin mahdollista, että viittaus babylonialaisiin juuriin on keksitty lähinnä hänen teoksensa nimen ja sisällön perusteella.

## Lähteet
Iamblikhos (täsmennyssivu)

**Iamblikhos** (, ) voi viitata seuraaviin:

* Iamblikhos (n. 245–325), uusplatonilainen filosofi, tunnetuin samannimisistä
* Iamblikhos (toimi n. 165–180), romaanikirjailija
* Iamblikhos (100-luku eaa.), arabilainen fylarkki
* Iamblikhos Apameialainen (300-luku), uusplatonilainen filosofi

## Lähteet
Ksenofon Efesoslainen

**Ksenofon Efesoslainen** (, ; 100- tai 200-luku) oli antiikin kreikkalainen roomalaisella kaudella elänyt kirjailija, joka oli kotoisin Efesoksesta. Hänet tunnetaan romaanistaan *[[Efesoslainen kertomus]]* (*Efesiaka*) eli kertomus Anthiasta ja Habrokomeesta. *[[Suda]]n* mukaan Ksenofon kirjoitti tämän lisäksi myös teoksen Efesoksen historiasta.

Aiemmin Ksenofonia pidettiin usein jopa varhaisimpana antiikin kreikkalaista romaanikirjailijoista, mutta nykytiedon valossa tämä ei pidä paikkaansa. Kirjailijan nimeä on ehdotettu pseudonyymiksi, sillä vaikuttaa siltä, ettei romaaneja yleensä julkaistu oikealla nimellä.

## Lähteet
The War in 2020

**The War in 2020** on yhdysvaltalaisen Ralph Petersin kirjoittama ja Simon & Schusterin vuonna 1991 julkaisema romaani.

Teos sijoittuu nimensä mukaisesti julkaisuajankohtansa lähitulevaisuuteen vuoteen 2020. Maailma on kokenut *Runcimanin tauti* -nimisestä virussairaudesta aiheutuneen pandemian, joka on ollut tuhoisampi kuin AIDS. Etelä-Amerikassa on syttynyt useita sotia ja Etelä-Afrikka on käynyt katastrofaalisen sodan Yhdysvaltoja vastaan. Useat Neuvostoliiton tasavallat ovat muuttuneet islamilaisiksi tasavalloiksi ja nousseet kapinaan alhaisesta moraalista kärsivää ja rikkinäistä armeijaa komentavaa keskushallintoa vastaan. Muslimivaltioiden ja Israelin välinen konflikti on päättynyt Israelin ratkaisevaan tappioon, ja maan selviytyjät on asutettu muualle. Muslimivaltioiden tukijana toimii Japani, joka toimittaa niille huipputeknologisia aseita, kuten lasereilla aseistettuja kauko-ohjattavia helikoptereita. Teoksen päähenkilö on Yhdysvaltain 7. ratsuväkirykmentin eversti George Taylor, joka joukko-osastonsa mukana Neuvostoliiton tukena taistellessaan kehittää suunnitelman muslimimaiden voittamiseksi.

## Lähteet
Ksenofon (täsmennyssivu)

**Ksenofon** (, ; ) voi viitata seuraaviin:

* Ksenofon (n. 430–355 eaa.), kirjailija, filosofi ja sotilas, tunnetuin samannimisistä
* Ksenofon Efesoslainen (100- tai 200-luku), romaanikirjailija

* Xenofón Zolótas (1904–2004), poliitikko ja Kreikan pääministeri 1989–1990
* Xenofónin luostari (*Moní Xenofóntos*), luostari Athosvuorella
Musaios Grammatikos

**Musaios Grammatikos** (, ; n. 400/500-luku) oli myöhäisantiikin aikana elänyt antiikin kreikkalainen grammaatikko ja kirjailija, joka tunnetaan runon *[[Hero ja Leandros (Musaios)|Hero ja Leandros]]* () kirjoittajana.

Musaioksen henkilöhistoriasta ei tiedetä mitään. Varhaistutkimuksessa hänet yhdistettiin joskus runonlaulaja Musaiokseen, mutta todellisuudessa hän on paljon myöhäisempi, mikä tulee ilmi siitäkin, että monissa runon käsikirjoituksissa hänet mainitaan grammaatikkona. Tästä hän on myös saanut nykyisin käytetyn lisänimensä. Myös runon tyyli osoittaa sen varsin myöhäiseksi. Nykyisin Musaios ajoitetaan 400- tai 500-luvulle jaa. Runon käsikirjoitus löytyi 1200-luvulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* *[http://remacle.org/bloodwolf/textes/hero.htm Hero et Leander]*
Lasikampela

**Lasikampela** (*Lepidorhombus whiffiagonis*) on piikkikampeloiden (Scophthalmidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji. Sen kuvasi tieteelle Johann Julius Walbaum vuonna 1792.

## Koko ja ulkonäkö

Lasikampela kasvaa tavallisesti noin 20–30 senttimetrin mittaiseksi. Suurimmillaan se voi olla 60 senttimetrin pituinen. Väriltään lasikampela on vaaleanruskea.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Lasikampelaa tavataan luonnonvaraisena lähes kaikkialta Euroopan pohjoisosista Afrikan pohjoisosiin sekä Aasian länsiosiin. Yleisimmillään se on Välimerellä ja Koillis-Atlantilla. Lasikampela elää 100–400 metrin syvyydessä, Joonianmeren itäosissa jopa 700 metrin syvyydessä.

## Ravinto ja elintavat
Lasikampela käyttää ravinnokseen pieniä kaloja sekä äyriäisiä. Laji saavuttaa sukukypsyyden keskimäärin 25,8 senttimetrin mittaisena. Lasikampela voi elää korkeintaan 16 vuotta.

## Lähteet
Toxabramis

**Toxabramis** on aasiankarppien heimoon (Xenocyprididae) kuuluva aasialainen, makeissa vesissä elävä särkikalojen suku. Siihen luetaan seuraavat seitsemän lajia::

* *[[Toxabramis argentifer]]* Abbott, 1901
* *[[Toxabramis hoffmanni]]* Lin, 1934
* *[[Toxabramis hotayensis]]* Nguyễn, 2001
* *[[Toxabramis houdemeri]]* Pellegrin, 1932
* *[[Toxabramis maensis]]* Nguyễn & Dương, 2006
* *[[Toxabramis nhatleensis]]* Nguyễn, Trần & Tạ, 2006
* *[[Toxabramis swinhonis]]* Günther, 1873

## Lähteet
Sinibrama

**Sinibrama** on aasiankarppien heimoon (Xenocyprididae) kuuluva aasialainen särkikalojen suku. Siihen luetaan seuraavat kuusi lajia:

* *[[Sinibrama affinis]]* (Vaillant, 1892)
* *[[Sinibrama longianalis]]* Xie, Xie & Zhang, 2003
* *[[Sinibrama macrops]]* (Günther, 1868)
* *[[Sinibrama melrosei]]* (Nichols & Pope, 1927)
* *[[Sinibrama taeniatus]]* (Nichols, 1941)
* *[[Sinibrama wui]]* (Rendahl, 1933)

## Lähteet
Søren Kragh Andersen

**Søren Kragh Andersen** (s. 10. elokuuta 1994 Strib, Etelä-Tanskan alue) on tanskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team Treforissa kausilla 2013–2015. Vuonna 2016 hän siirtyi UCI World Tour -tason Giant-Alpecin-talliin ja edusti joukkuetta, nimeltään viimeksi Team DSM, vuoteen 2022. Hän siirtyi Alpecin-Deceuninck-talliin 2023. Vuodesta 2025 alkaen hän on edustanut Lidl-Trek-joukkuetta.

Andersen kuului joukkueaika-ajon maailmanmestaruuden voittaneeseen Team Sunwebin joukkueeseen 2017. Seuraavana vuonna hän voitti Pariisi–Tours-kilpailun. Hän voitti 14. ja 19. etapin Ranskan ympäriajossa 2020. Hän voitti UCI World Tour -sarjaan kuuluneen Eschborn–Frankfurt-kilpailun 2023. Maantieajon Tanskan-mestaruuden hän voitti 2025.

## Saavutuksia
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives

;2011
:Tour Du Pays De Vaud, 3. ja 4. etapin (aika-ajo) voitto
:Trofeo Karlsberg, 4. etapin voitto
:Joukkueaika-ajon junioreiden Tanskan-mestaruus
;2012
:Rauhanajo, nuoret, kokonaiskilpailussa toinen, 3. etapin voitto
:Tour Du Pays De Vaud, prologin voitto
:Rothaus Regio-Tour International, pistekilpailun voitto
;2014
:Aika-ajon alle 23-v. Tanskan-mestaruus
:Tour of Taihu Lake, nuorten kilpailun voitto
;2015
:ZLM Tour, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
:Hadeland GP, voitto
:Paris–Arras Tour, mäkikirikilpailun voitto
:Tour des Fjords, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin voitto
:Tour de l'Avenir, prologin ja 3. etapin voitto
;2016
:Qatarin ympäriajo, nuorten kilpailun voitto
;2017
:Omanin ympäriajo, 3. etapin voitto
:Espanjan ympäriajo, 13. ja 21. etapilla kolmas
:MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa kultaa, maantieajossa 12:s
:Pariisi–Tours, toinen
;2018
:Sveitsin ympäriajo, 6. etapin voitto
:MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa hopeaa
:Pariisi–Tours, voitto
;2019
:Volta Algarve, kokonaiskilpailussa toinen
;2020
:Omloop Het Nieuwsblad, kolmas
:Pariisi–Nizza, 4. etapin (aika-ajo) voitto
:Ranskan ympäriajo, 14. ja 19. etapin voitto, 12. etapilla kolmas
:BinckBank Tour, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin (aika-ajo) voitto
;2022
:Milano – San Remo, seitsemäs
:Gent–Wevelgem, viides
;2023
:Milano – San Remo, viides
:Eschborn–Frankfurt, voitto
:Luxemburgin ympäriajo, pistekilpailun voitto
:Maantieajon Tanskan-mestaruus

## Lähteet
Lentobarbit

**Lentobarbit** (*Esomus*) on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva kalasuku. Sukuun kuuluu 12 lajia, joita tavataan Aasiasta:

* *[[Esomus ahli]]* Hora & Mukerji, 1928
* *[[Esomus altus]]* (Blyth, 1860)
* *[[Esomus barbatus]]* (Jerdon, 1849) – Viiksilentobarbi
* *[[Esomus caudiocellatus]]* Ahl, 1923
* *[[Esomus danrica]]* (Hamilton, 1822) – Lentobarbi
* *[[Esomus lineatus]]* Ahl, 1923 – Juovalentobarbi
* *[[Esomus longimanus]]* (Lunel, 1881)
* *[[Esomus malabaricus]]* Day, 1867
* *[[Esomus malayensis]]* Ahl, 1923 – Malakanlentobarbi
* *[[Esomus manipurensis]]* Tilak & Jain, 1990
* *[[Esomus metallicus]]* Ahl, 1923 – Metallilentobarbi
* *[[Esomus thermoicos]]* (Valenciennes, 1842) – Sirolentobarbi

## Lähteet
Lumikki (nimi)

**Lumikki** on Suomessa käytetty naisen etunimi. Se pohjautuu *[[Lumikki|Lumikki ja seitsemän kääpiötä]]* -sadun prinsessan nimeen. Lumikin tarina sisältyi Grimmin veljesten satukokoelmaan, joka ensimmäisen kerran julkaistiin suomeksi vuonna 1876. Walt Disney teki myöhemmin aiheesta pitkän piirroselokuvan.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Lumikki on vuoteen 2021 mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 450 naisella. Lumikki-nimeä ei ole almanakassa, mutta se on päässyt mukaan kissojen (23. tammikuuta) ja hevosten (13. joulukuuta) nimipäiväluetteloihin.

## Tunnettuja Lumikkeja
* Lumikki Tammi (1938–1998), toimittaja ja kirjailija

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Lumikki (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
The Last Dance (televisiosarja)

**The Last Dance** on yhdysvaltalainen ESPN:n ja Netflixin tuottama, vuonna 2020 ensiesityksensä saanut dokumenttiminisarja, joka keskittyy koripalloilija Michael Jordanin uraan ja tämän viimeiseen mestaruuskauteen Chicago Bullsissa. Sarja sisältää ennennäkemätöntä kuvamateriaalia mestaruuskauden hetkistä, joihin kameroita ei tavallisesti päästetä, kuten harjoituksista. The Last Dance keräsi ilmestyessään runsaasti kehuja ja kiinnostusta, ja se rikkoi ESPN:n dokumenttiohjelmien katsojaennätyksen. Jordanilla oli sananvaltaa dokumenttisarjan julkaisemiseen: materiaali oli pysynyt arkistoituna, kunnes lupa julkaisuun heltisi. ESPN:n mukaan Jordan ei rajoittanut sarjassa käsiteltyjä aiheita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Juovalentobarbi

**Juovalentobarbi** (*Esomus lineatus*) on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Ernst Ahl vuonna 1923.

Juovalentobarbia tavataan luonnonvaraisena Sri Lankasta, Intiasta ja Bangladeshista. Laji kasvaa yleensä korkeintaan kuuden senttimetrin mittaiseksi. Naaraat ovat koiraita kookkaampia.

## Lähteet
Sykloni Amphan

**Sykloni Amphan** oli Intian valtamerellä ja Bengalinlahdella toukokuussa 2020 liikkunut trooppinen hirmumyrsky. Kovin mitattu tuulennopeus oli puuskissa 75 metriä sekunnissa. Sen tieltä evakuoitiin miljoonia ihmisiä, mutta koronaviruspandemia haittasi evakuointeja.

Amphan rantautui keskiviikkona 20. toukokuuta 2020 Länsi-Bengalin osavaltioon lähelle Intian ja Bangladeshin rajaa iltapäivällä paikallista aikaa. Se alkoi heiketä rantautumisensa jälkeen, ja torstaiaamuna se oli enää trooppisen myrskyn luokkaa. Sen tuulet puhalsivat silti vielä 30 metriä sekunnissa.

Ensimmäisten päivien arvioiden mukaan lähes sata ihmistä kuoli, suurin osa Intiassa. Sähkökatkot, kaatuneet puut ja tuhoutuneet rakennukset vaikuttivat miljoonien ihmisten elämään.

Pääministeri Narendra Modi lupasi 5 miljardia rupiaa Odishalle ja 10 miljardia rupiaa Länsi-Bengalille katastrofin lievitykseen käydessään paikan päällä 22. toukokuuta.  

## Lähteet
Karl August Hermann

**Karl August Hermann** (1851–1909) oli virolainen kielentutkija ja kirjailija. Hän valmistui ylioppilaaksi 1874, harjoitti kielitieteellisiä opintoja Leipzigissa ja väitteli tohtoriksi 1880 (väitöskirja *Der einfache Wortstamm und die drei Lautstufen in der estnischen Sprache*).

Hermann työskenteli vuodesta 1881 alkaen yli 15 vuotta sanomalehtimiehenä ja toimitti lehtiä *[[Eesti Postimees]]*, *[[Pärnu Postimees]]* ja *[[Postimees]]*. Hänet nimitettiin vuonna 1889 Tarton yliopistoon viron kielen lehtoriksi, ja hän oli virassa kuolemaansa saakka. Hermann julkaisi paitsi pieniä kieli- ja kansatieteellisiä tutkielmia sekä kaunokirjallisia kirjoituksia ja käännöksiä, myös viron kieliopin *Eesti keele grammatik* I–II (1884, 1896), jossa hän asettaa oman kotiseutunsa Põltsamaan murteen kirjakielen pohjaksi, sekä Viron kirjallisuuden historian *Eesti kirjanduse ajalugu* (1898), joka puutteistaan huolimatta oli ensimmäinen lähes täydellinen esitys viron kirjakielen ja kirjallisuuden kehityksestä.

Hermann toimi merkittävällä tavalla myös musiikin alalla. Hän sepitti suuren joukon kansanomaisia kuorolauluja, johti laulukuoroja ja laulujuhlaesityksiä sekä toimitti vuodesta 1885 musiikkilehteä *[[Laulu ja mängu leht]]*. Hermann työskenteli sitkeästi Viron kansansivistyksen kohottamiseksi ja kansallistunteen ylläpitämiseksi silloinkin, kun venäläisen ylivallan voimistuessa monet vetäytyivät syrjään.

## Sävellyksiä (valikoima)
* Kesäpäivä saaristossa, (Süda tuksub)
* Kaunis mull on synnyinmaa. myös: Kaunis olet, synnyinmaa
* Taasen linnut pienet
* Oon suomalainen
* Eestlane olen = Eestlane olen ja Eestlaseks jään
* Tullos, sisko, seurahamme

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hashima (Gifu)

**Hashima** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Gifun prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin lounaisosassa Kiso- ja Nagarajokien välissä. Hashimassa on 67&nbsp;512 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 53,66 neliökilometriä.

Hashiman kaupunki perustettiin vuonna 1954 liittämällä yhteen Takehanan maaseutukaupunki ja yhdeksän muuta kuntaa. Kaupungin keskusta sijaitsee Takehanassa, joka kehittyi 1400-luvulta lähtien linnanaluskaupunkina. Perinteinen elinkeino on tekstiiliteollisuus. Kaupunkiin on sijoittunut erityisesti villakankaiden tuotantoa, sittemmin myös erityyppistä koneteollisuutta.

Hashima tunnetaan munkki ja kuvanveistäjä Enkūn kotikaupunkina. Hashimaa palvelevat suurnopeusjunayhteys Tōkaidō Shinkansen sekä Nagoya-rautateiden Hashima-linja ja Takehana-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Takehana-Betsuin Fuji2008-1.jpg|Takehana-betsuinin japaninsinisateita
Tiedosto:Hashima city center area Aerial photograph.1987.jpg|Hashima vuoden 1987 ilmakuvassa
Tiedosto:Gifu-Hashima Station 20100214.jpg|Gifu-Hashiman suurnopeusjuna-asema
Tiedosto:Bino Bridge and Mount Ibuki.JPG|Binōn silta ylittää Kisojoen


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Hida

**Hida** voi tarkoittaa:

## Maantiede
* Hida, Japanin kaupunki Gifun prefektuurissa
* Hidan provinssi, Japanin entinen provinssi
* Hidajoki, Kisojoen sivujoki Japanissa
* Hida, Romanian kunta Sălajin piirikunnassa

## Muuta
* *[[Hida (juna)|Hida]]*, JR Tōkain pikajuna Japanissa
Hikitauti

**Hikitauti** tai **Englannin hikitauti** oli 1400- ja 1500-luvuilla esiintynyt kulkutauti. Yksi taudin oireista oli runsas hikoilu, jonka mukaan se sai nimensä. 

Ensimmäinen tunnettu tapaus oli Englannissa vuonna 1485. Tauti levisi kuningas Henrik VII:n sotajoukkojen kautta ympäri Lontoota. Uusia epidemioita oli Englannissa ainakin vuosina 1507, 1517, 1528, 1551 sekä 1578, jolloin sitä tiedetään esiintyneen viimeisen kerran. Taudin aiheuttajaa ei ole saatu selville, mutta yhtenä mahdollisuutena on pidetty viruksen aiheuttamaa meningoenkefaliittia eli sekä aivojen että aivokalvojen tulehdusta. Tautiin saattoi kuolla jopa kolmessa tunnissa. Ne, jotka säilyivät hengissä yli vuorokauden, säilyivät useimmiten hengissä. Aikalaisten mukaan kuolleisuus tautiin oli niin suuri, että vain yksi sadasta selvisi hengissä.

Katariina Aragonialaisen ensimmäinen puoliso Walesin prinssi Arthur kuoli tiedettävästi hikitautiin.

## Lähteet
Elaine

**Elaine** on naisen etunimi. Se on englantilainen muunnelma Helena-nimestä.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Elaine on toukokuuhun 2020 mennessä ollut Suomessa etunimenä 180 naisella.

## Tunnettuja Elaineja
* Elaine Bennett (1951–1995), yhdysvaltalainen taloustieteilijä
* Elaine Cassidy (s. 1979), irlantilainen näyttelijä
* Elaine Chao (s. 1953), yhdysvaltalainen poliitikko
* Elaine Cunningham (s. 1962), yhdysvaltalainen kirjailija
* Elaine Esposito (1934–1978), kauan koomassa ollut yhdysvaltalainen
* Elaine Hendrix (s. 1970), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Elaine Keillor (s. 1939), kanadalainen pianisti ja musiikkitieteilijä
* Elaine Kellett-Bowman (1923–2014), brittiläinen poliitikko
* Elaine T. Marshall (s. 1942), yhdysvaltalainen yritysjohtaja ja miljardööri
* Elaine May (s. 1932), yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja
* Elaine McCoy (1946–2020), kanadalainen poliitikko ja senaattori
* Elaine Morgan (1920–2013), brittiläinen tietokirjailija
* Elaine Pagels (s. 1943), yhdysvaltalainen uskontotieteilijä
* Elaine Paige (s. 1948), brittiläinen laulaja ja musikaalinäyttelijä
* Elaine Stewart (1930–2011), yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli
* Elaine Stritch (1925–2014), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Elaine Tanner (s. 1951), kanadalainen uimari ja olympiamitalisti
* Elaine Thompson (s. 1992), jamaikalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja

## Kuvitteellisia Elaineja
* Elaine Benes, yksi päähenkilöistä *Seinfeld*-televisiosarjassa
* Elaine Marley, yksi päähahmoista *Monkey Island* -videopelisarjassa
* Astolatin Elaine, kuningas Arthuriin liittyvien tarinoiden neito, joka kuolee suruun, koska jää vaille vastarakkautta.
* Corbinin Elaine, pyöreän pöydän ritari Galahadin äiti

## Nimi muissa yhteyksissä
* ”Muistan sua Elaine”, Allu Kososen säveltämä ja Matti Jurvan sanoittama kappale

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hida (Gifu)

**Hida** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Gifun prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Jinzūjoen sivujokien Miyan ja Takaharan varrella. Kaupungin alueella kohoavat Hidavuoret. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Toyaman prefektuuriin. Hidassa on 23&nbsp;596 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 792,53 neliökilometriä.

Hidan kaupunki perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Furukawan ja Kamiokan maaseutukaupungit sekä Kawain ja Miyagawan kyläkunnat. Kaupungin keskusta sijaitsee Furukawassa, joka kehittyi alun perin Sengoku-kauden linnanaluskaupunkina. Kamiokassa toimi sen sijaan 2000-luvun ensikymmenelle saakka Kamiokan kaivos, jonka syvyyksiin rakennettiin 1990-luvulla Tokion yliopiston neutriinoilmaisin Super-Kamiokande. Eräs perinteinen käsityöteollisuuden ala on japaninpaperin valmistus. Nykyisin tärkeitä elinkeinoja ovat metsätalous, suppeille tasankoalueille keskittynyt riisin, vihannesten ja hedelmien viljely sekä karjankasvatus. Miyajoella harjoitetaan kirjolohen vesiviljelyä. Kaupunkiin on sijoittunut myös teollisuutta.

Hidan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu muun muassa Zuigan-jin buddhalainen temppeli, jonka Yakushidō-halli on valittu yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Kaupunki tunnetaan myös Keta Wakamiya-jinjan pyhäkön Furukawa-matsuri-festivaalista, joka on vuorostaan hyväksytty Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Matkailijoita kaupunkiin houkuttelevat myös laskettelukeskukset ja leirintäalueet. Osa kaupungin alueesta kuuluu Chūbu-sangakun puolikansallispuistoon. Hidaa palvelee JR Tōkain Takayama-päälinja.

## Kuvia

Tiedosto:Kamioka Castle (5946990724).jpg|Kamiokan linna
Tiedosto:Keta wakamiya.jpg|Keta Wakamiya-jinja
Tiedosto:Furukawacho Ichinomachi, Hida, Gifu Prefecture 509-4234, Japan - panoramio (1).jpg|Furukawan vanhaakaupunkia
Tiedosto:Utsubo Dam lake.jpg|Utsubon padon yläpuolinen tekojärvi
Tiedosto:【日本景點】飛驒古川 (32796385162).jpg|Hida-Furukawan rautatieasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Bostonin kaupunginkirjasto

**Bostonin kaupunginkirjasto** eli **Bostonin yleinen kirjasto** on kunnallinen kirjasto Bostonissa, Yhdysvaltojen Massachusettsin osavaltion pääkaupungissa.

Vuonna 2018 siellä oli 3,5 miljoonaa kävijää, ja sen kokoelmissa oli 23 miljoonaa esinettä. WorldAtlas laski sen olevan maailman 15. suurin kirjasto.

Kirjasto on perustettu vuonna 1848. Se oli Yhdysvaltojen ensimmäinen suuri, kaikille avoin kirjasto. Bostonissa oli ollut kirjasto vuodesta 1809, mutta aikaisempi kirjasto palveli vain jäseniään.

Charles Follen McKimin vuonna 1887 suunnittelema rakennus ("McKim building") on nykyisin suojeltu merkittävänä rakennushistoriallisena kohteena. Toinen keskustan rakennus, "Johnson building", palkittiin vuonna 2016 onnistuneesta peruskorjauksestaan. Kirjastolla on myös 25 sivukirjastoa Bostonin eri osissa.

Uusrenessanssia edustavassa McKim Buildingissä Copley Squaren varrella säilytetään kirjaston taidekokoelmia ja harvinaisia kirjoja. Se on rakennettu hennon vaaleanpunaisesta graniitista. Harjakatto on punaista tiiltä ja sen reunukset kuparia. Rakennuksessa on marmorilattiat ja koristeellisia holvikattoja. Sisätilojen seinämaalaukset on tehnyt ranskalainen Pierre Puvis de Chavannes. Symbolismia ja romantiikkaa yhdistävien maalausten aiheet liittyvät kirjaston tehtäviin: runous, historia, tiede ja filosofia. 


File:Boston5801.JPG|Julkisivu
File:Boston Public Library, McKim Building (staircase 02).jpg|Portaikko ja sittä vartioivat leijonat
File:USA-Boston-Public Library5.jpg|Puvis de Chavannesin maalauksia portaikon yläpäässä
File:Boston Public Library (25959p).jpg|Lukusali *Bates Hall*
File:Boston Public Library (17304936599).jpg|Koristeellinen katto


Johnson Building toimii tavallisen nykyaikaisen kirjaston tapaan. Se valmistui 1972, ja vaikka se on selkeästi moderni rakennus, sitä yhdistää McKim Buildingiin sama julkisivumateriaali, Massachusettsin graniitti, ja kaarten ja avointen portaikkojen käyttö.

File:Johnson building bpl.jpg|Johnson Building ennen 2016 remonttia
File:2008 BostonPublicLibrary 2223721594.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Landmark Designation Boston.gov
Nakayoshi

**Nakayoshi** () on vuonna 1954 perustettu japanilainen aikakauslehti, joka julkaisee pääasiassa *[[shōjo]]*-mangaa. Lehden kussakin numerossa on keskimäärin 448 sivua. Lehti saa tulonsa lähes täysin myynnistä, eikä sen numeroissa ole kuin hyvin vähän mainoksia.

Alun perin *Nakayoshissa* julkaistiin myös jatkokertomuksia, artikkeleja ja taidetta, mutta se muutettiin sittemmin pelkästään mangaa sisältäväksi.

Vuonna 1990 *Nakayoshin* päätoimittajaksi tuli 34-vuotias Yoshio Irie, joka pyrki muuttamaan lehden imagoa perinteisten romanttisten ”poika tapaa tytön” -tarinoiden sijasta fantasian suuntaan ja samalla ohittamaan kilpailevan *[[Ribon]]*-lehden myyntiluvut. Joulukuussa 1991 lehdessä alkoi ilmestyä Naoko Takeuchin piirtämä *[[Sailor Moon|Bishōjo Senshi Sailor Moon]]*, jossa oli vaikutteita erityisesti perinteisesti pojille suunnatusta *[[Super Sentai]]* -sarjakokonaisuudesta ja joka vetosi niin lapsiin kuin vanhempaan *[[otaku]]*-kohderyhmäänkin. Sarjasta tuli suosittu, ja siihen perustuva animesarja alkoi ilmestyä maaliskuussa 1992. Sarja päättyi *Nakayoshissa* vuonna 1995 ja televisiossa maaliskuussa 1997.

*Nakayoshin* myyntiluvut kasvoivat *Sailor Moonin* suosion ja Irien aggressiivisen markkinointikampanjan myötä, ja vuoteen 1995 mennessä se oli saavuttanut jo lähes kahden miljoonan kuukausittaisen lehden levikin. Levikki on sittemmin laskenut merkittävästi &ndash; vuonna 2008 se oli noin 300&nbsp;000 ja vuonna 2016 noin 100&nbsp;000 lehteä kuukaudessa.

## ''Nakayoshissa'' ilmestyneitä mangasarjoja

* Osamu Tezuka: *[[Ribon no Kishi]]*
* Yumiko Igarashi: *[[Candy Candy]]*
* CLAMP: *[[Taikasoturit|Mahō Kishi Rayearth]]*

## Lähteet
* 
* 
* 
### Viitteet
Ivar Aavatsmark

**Ivar Aavatsmark** (11. joulukuuta 1864 Høylandet, Pohjois-Trøndelag – 1. heinäkuuta 1947 Oslo) oli norjalainen upseeri ja poliitikko.

## Sotilasura
Aavatsmark kävi Krigsskoletin kadettina 1886–1889 päätyen yliluutnantiksi 1890. Hän palveli sekä Trondheimissa että Kristiansandissa. Palvellessaan Norjan kuninkaan henkivartiokaartissa hänet siirrettiin esikuntaan 1984, ja hän työskenteli Nordlandsbanetin parissa rautatiehallinnossa, minkä jälkeen hänet ylennettiin kapteeniksi. Saavutustensa vuoksi hänet ylennettiin lopulta kenraalimajuriksi. Aavatsmarkista tuli everstiluutnantti ja Namdalenin pataljoonan komentaja 1911–1915, eversti ja Nordre Trondhjems 13. jalkaväkipataljoonan komentaja hän oli 1915–1919. Hänestä tuli kenraalimajuri 1919 ja 5. divisioonan komentaja 1919.

## Poliittinen ura
Ivar Aavatsmark valittiin Norjan parlamenttiin eli suurkäräjille vuonna 1907 keskustaoikeistolaisen Venstren eli liberaalipulueen edustajana, ja hän piti paikkansa vuoteen 1921. Hän oli Norjan hallituksen puolustusministerinä ensimmäisen maailmansodan päättymisen aikoihin vuosina 1919–1920 Gunnar Knudsenin hallituksessa ja uudelleen 1921–1923 Otto Alberrt Blehrin hallituksessa. Ivar Aavatsmark oli vapaamuurari.

## Lähteet
*https://nbl.snl.no/Ivar_Aavatsmark_-_1
Heronin suihku

**Heronin suihku** on hydraulinen koje, jossa veden paino ja ilmanpaine saavat aikaan jatkuvan vesisuihkun.

Laite koostuu kolmesta astiasta, joista kaksi alempaa *N* ja *P* ovat ilmatiiviitä ja osaksi vedellä täytettyjä ja ylin vettä sisältävä lautanen *A*. Lautasen pohjassa olevasta putkesta (*AB*) vesi pääsee juoksemaan alempaan astiaan, missä ilmanpaine kohoaa. Paine vaikuttaa umpinaisten astioiden välillä kulkevan putken (*CD*) kautta ylempään astiaan ja työntää siinä olevaa vettä ylemmän astian pohjalta ulkoilmaan kulkevan putken (*EF*) kautta. Keskimmäinen astia toimii siis samalla tavalla kuin Heronin pallo, jossa vesipatsaan paino nostaa pallossa olevan ilman painetta. Heronin suihku lakkaa vaikuttamasta vasta veden loppuessa ylemmästä pallosta, sillä *EF*-putkesta purkautuva vesi putoaa lautaselle A pitäen sen jatkuvasti täytettynä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sinovino

**Sinovino** () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Sebežin- ja Pustoškan piirissä.

## Maantietoa
Järvi on 1,7 kilometriä pitkä, 1,5 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,29 neliökilometriä eli 129 hehtaaria. Järvi sijaitsee alueella, joten myös järvessä on runsaasti harjujaksoista johtuvia topografisia piirteitä kuten runsaasti lahtia, niemiä, ilmakuvissa erottuvia matalikkoja ja saaria. Pisin harjujakso ylittää järven pohjaa pitkin sen itäosassa ja se jakaa järven kahdeksi järvialtaaksi. Ne osat, jotka harjujaksosta pilkistävät vedenpinnan yläpuolelle, muodostavat suurimman saaren, niemen ja matalikkoja. Itäinen järvenosa on pitkä ja kapea ja sen pohjoispäässä on pitkiä ja kapeita niemiä ja lahtia rinnakkain. Läntinen järvenosa on pinta-alaltaan noin viisinkertainen ja sen keskellä on matalikolla kaksi saarta. Suurin saari on 600 metriä pitkä ja yli 150 metriä leveä. Saarien yhteispinta-ala on 7,3 hehtaaria. Järven ympäristö on metsämaata ja sen rannat ovat paikoin soistuneita. Järvi on asumaton ja lähin kylä Lobatši () sijaitsee kilometrin päässä tien varressa ja laajan soranottokuopan vieressä. Suuri osa järveä kuuluu Sebežin piirin alueelle ja loput siitä kuuluu Pustoškan piirille.

## Luontoarvoja
Järvessä elää ainakin hauki, ahven, särki, muikku, *[[Coregonus maraenoides]]*, säyne, suutari, made, kiiski, sorva, rantanuoliainen, mutakala, törö, salakka, ruutana ja simppu, sekä jokirapua, jota on niukasti. Kivikkoisen järven pohja on hiekkaa, jonka joukossa on silttiä.

## Vesistösuhteita
Sinovino sijaitsee Sinovitsan ( tai Sanovnitsan ) valuma-alueella. Sinovitsa on Velikajan sivujoki ja se kuuluu luonnollisesti Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.

Järvi sijaitsee Sinovitsan latva-alueella ja sen vieressä on kolme järveä tai lampea, joita erottaa Sinovinosta kapea harjun muodostama kannas. Tällaisia ovat luoteis- ja koillispäässä sijaitsevat lammet ja lounaispäässä sijaitseva Argeikovo. Ainakin luoteispään järvestä on laskuoja Sinovinoon. Lähellä sijaitsee lisäksi viisi muuta pikkulampea. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 3,7  tai 3,3 neliökilometriä . Järven laskuojaa  ei ole piirrettynä karttoihin, joten sen kulku jää tuntemattomaksi.

## Huomautuksia

## Lähteet
Argeikovo

**Argeikovo** () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Sebežin piirissä.

## Maantietoa
Järvi on 1,6 kilometriä pitkä, 0,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 51 hehtaaria. Se sijaitsee harjualueella, mikä on vaikuttanut järventopografiaan sen suuntautuneiden lahtien ja niemien muodossa. Myös järven keskellä sijaitsee järven pohjassa kulkeva vedenalainen harjanne, joka muodostaa kaksi kivikkoista matalikkoa ja saaren, jonka pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja pituus on yli 150 metriä. Järven keskisyvyys on 6,3 metriä ja syvänteessä on 13,8 metriä syvää. Järven ympäristö on metsämaata ja se on asumaton. Järven eteläpuolella 800 metrin päässä sijaitsee kulmakunta Lešane (), jonka kautta kulkee lounais-koillis-suuntainen tie Notšlegovon () kylän lähelle. Siellä tie yhtyy Pustoškan ja Opotškan väliseen maantiehen (P-23 eli E95).

## Luontoarvoja
Järvessä elää ainakin hauki, muikku, salakka, särki, ahven, toutain, kiiski, sorva, ruutana, suutari, made, mutakala, rantanuoliainen, ja vuonna 1986 istutettuina peledsiika ja *[[Coregonus maraenoides]]*, sekä jokirapua, jota esiintyy kuitenkin erittäin vähän. Järven pohja on epätasainen. Se lienee samaa hiekka, kiveä ja soraa kuin järven rannatkin. Kivikkoisilla rannoilla on hiekkaan sekoittuneena silttiä.

## Vesistösuhteita
Argeikovo sijaitsee Sinovitsan ( tai Sanovnitsan ) valuma-alueella. Sinovitsa on Velikajan sivujoki ja se kuuluu luonnollisesti Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. 

Järvi sijaitsee Sinovitsan latva-alueella ja sen yläpuolella on suurempi järvi Sinovino ja se ympärillä sijaitsevat viisi pikkulampea. Pääuoman seuraava järvi on Argeikovo, jonka ympärillä sijaitsee 9 pikkulampea sekä järvet Narovy () ja Podgorots (). Järven valuma-alueen koko on 4,56 neliökilometriä , mikä on vähän sillä ylempänä sijaitsevalle Sinovitsalle kuuluu siitä 3,3 neliökilometriä. Sinovitsan uoma alkaa järven eteläpäästä ja se virtaa metsien läpi etelään ja yhtyy Velikajaan 7 kilometrin päässä.

## Huomautuksia

## Lähteet
Epäorgaaninen hiili

**Epäorgaaniseksi hiileksi** (ei-eloperäiseksi hiileksi) lasketaan hiilen puhtaat esiintymismuodot kuten grafiitti ja timantti sekä hiili, jota esiintyy epäorgaanisissa hiiliyhdisteissä. Epäorgaanisia hiiliyhdisteitä ovat muun muassa hiilidioksidi, karbonaatit ja vetykarbonaatit.

## Katso myös
* Orgaaninen yhdiste

## Lähteet
Henrik Hertz

**Henrik Heyman Hertz** (25. tai 27. elokuuta 1797 tai 1798 Kööpenhamina, Tanska – 25. helmikuuta 1870 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen kirjailija. Hän valmistui 1817 ylioppilaaksi ja 1825 lakitieteen kandidaatiksi. Hän sai 1824 yliopiston kultamitalin oikeustieteellisestä väitöskirjasta ja 1826 estetiikan väitöskirjasta ja omistautui sittemmin yksinomaan kaunokirjalliselle tuotannolle, jonka parissa hän oli jo varhain työskennellyt. 

Hertz julkaisi 1827 komedian *Hr. Buckardt og hans familie* ja seuraavina vuosina pari vaudeville- ja huvinäytelmää, joista hauska *Amors genistreger* (1830) oli runomittainen. 1830 hän antoi – salanimen turvin, kuten aiemmatkin tekstinsä – tekijänimellä J. Baggesen julkaisemallaan *Gengangerbrevellä* pikaisen ja tyylikkään panoksen Adam Gottlob Oehlenschlägerin kannattajien ja Johan Ludvig Heibergin väliseen kirjalliseen taisteluun, jossa hän asettui selvästi Heibergin puolelle ja korosti voimakkaasti muodon suurta merkitystä runoudelle. Hertz paljasti 1832 salanimensä. Alkujaan juutalainen Hertz kastautui samana vuonna kristinuskoon ja teki valtion apurahalla matkan Saksaan, Italiaan ja Ranskaan.

Hertzin noin 40 näytelmää olivat arvoltaankin erilaisia, mutta kaikista kuvastui hyvä maku ja tarkka silmä näyttämötaiteen suhteen. Ne ovat olleet hyvin merkittäviä tanskalaisen näyttämötaiteen kehitykselle. Hän on yksi niistä kirjailijoista, joiden näytelmiä on esitetty eniten, ja niitä esitettiin vielä vuosikymmeniä hänen jälkeensäkin. Niistä esimerkkeinä aito tanskalainen huvinäytelmä *Sparekassen* (1836), romanttinen tragedia *Svend Dyrings hus*, jossa sekä aihe että tyyli ovat peräisin kansanlauluista (1837), hauska huvinäytelmä *Indkvarteringen* (1841), lyyrinen draama *Kong Renés datter* (1845, Pjotr Tšaikovski on säveltänyt siitä oopperan *Jolanta*) ja historiallinen draama *Ninon* (1848).

Hertzin näytelmät ilmestyivät koottuina 1853–1873 ja valikoima niistä 1897. Hertz oli merkittävä myös lyyrikkona. Hänen runonsa julkaistiin koottuina nimellä *Digte* 1851–1862, ja valikoima niistä ilmestyi 1899. Lisäksi hän julkaisi romaanin *Stemninger og tilstande* (1839), jossa hän suhtautuu hyvin poleemisesti silloin muodikasta liberalismia kohtaan, ja laajan kuvauksen *Johannes Johnsen* (1861), joka alun perin sisältyi 1858–1859 ilmestyneeseen *Ugentlige blade*. Hertz sai 1845 professorin arvonimen ja oli yksi niistä neljästä tanskalaisesta kirjailijasta, jotka ensimmäisinä saivat vuodesta 1851 alkaen vuosittaisen apurahan. *Breve til og fra Henrik Hertz ved P. Hertz* ilmestyi 1897.

## Suomennetut näytelmät
* 
*  Sarja: Näytelmäkirjasto, n:o 39
**  Sarja: Näytelmäkirjasto, n:o 171 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Henrik Hertz Dansk forfatterleksikon
Ulla Simonen

**Ulla Simonen** (s. 1965) on suomalainen elokuvatuottaja ja Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskus AVEKin johtaja.

Simonen on ollut tuottamassa yli 20 elokuvaa useissa eri tuotantoyhtiöissä. Kolme Simosen tuottamaa elokuvaa on voittanut parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnon: *[[Joutilaat]]* (ohj. Susanna Helke, Virpi Suutari), *[[Laulu koti-ikävästä]]* (ohj. Mika Ronkainen) ja *[[Eedenistä pohjoiseen]]* (ohj. Virpi Suutari).

Simonen on työskennellyt useissa tehtävissä audiovisuaalisella alalla, mm. Docpoint-festivaalin taiteellisena johtajana ja AVEKin tuotantoneuvojana.

Ulla Simosen puoliso on elokuvaohjaaja ja animaattori Kari Juusonen.

## Valikoitu filmografia tuottajana
* *[[Joutilaat]]* (2001)
* *[[Sotalapset (elokuva)|Sotalapset]]* (2003)
* *[[Pitkin tietä pieni lapsi]]* (2005)
* *[[Saalis (elokuva)|Saalis – Tarua ja totta Mäkelän suvusta]]* (2007)
* *[[Laulu koti-ikävästä]]* (2013)
* *[[Alaska Highway (elokuva)|Alaska Highway]]* (2013)
* *[[Ghost Train]]* (2013)
* *[[Viulisti (elokuva)|Viulisti]]* (2019)
* *[[Själö (elokuva)|Själö]]* (2020)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Georg Herwegh

**Georg Herwegh** (1817–1875) oli saksalainen runoilija. Hän työskenteli jonkin aikaa sanomalehtimiehenä kotikaupungissaan Stuttgartissa, muutti sitten Sveitsiin, jossa julkaisi kokoelman poliittisia runoja *Gedichte eines Lebendigen 1* (1841).

Herwegh matkusti 1842 Preussiin, jossa saavutti muun muassa kuningas Fredrik Vilhelm IV:n suosion, mutta hänet karkotettiin hänen kirjoitettuaan kuninkaalle ankaran kirjeen sensuurista. Käytyään ensin Sveitsissä ja Italiassa hän asettui Pariisiin, jossa hän julkaisi kokoelmat *Gedichte eines Lebendigen 2* (1844) ja *Gedichte und kritische Aufsätze* (1845). Vuoden 1848 tapahtumat veivät hänet mukaan vallankumoukselliseen toimintaan. Badenissa hän asettui tasavaltalaisen saksalais-ranskalaisen työväenjoukon etunenään. Jouduttuaan tappiolle Herwegh pakeni ja asui sitten syrjässä Pariisissa ja Sveitsissä. Hänen kuolemansa jälkeen julkaistiin *Neue Gedichte* (1877).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Karbenisilliini

**Karbenisilliini** (C17H18SN2O6) on penisilliineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antibioottina erityisesti *[[Pseudomonas aeruginosa]]*-infektioiden hoitoon, joskin nykyään sen käyttö on vähäistä.

## Ominaisuudet ja käyttö
Karbenisilliinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat muiden penisilliinien tavoin bakteerien soluseinän synteesin estämiseen. Se on suhteellisen laajakirjoinen antibiootti. Bentsyylipenisilliiniin verrattuna se on hieman tehottomampi grampositiivisia bakteereja vastaan, mutta tehoaa penisillinaaseja tuottamattomiin kokkeihin. Karbenisilliini läpäisee paremmin gramnegatiivisten bakteerien soluseinän kuin bentsyylipenisilliini ja tehoaa erityisesti *Pseudomonas aeruginosa*-kantoihin. Karbenisilliini annostellaan ruiskeena ja sitä käytetään usein natriumsuolanaan. Markkinoilla on ollut myös sen aihiolääkkeitä karfenisilliiniä ja karindasiilliiniä. Lääkeainetta voidaan käyttää *[[Pseudomonas aeruginosa]]*-infektioiden, esimerkiksi virtsatulehdusten, hoitoon yhdessä aminoglykosidien kanssa, mutta tehokkaampi tikarsilliini on pääosin korvannut sen.  

## Haittavaikutukset
Karbenisilliini voi aiheuttaa allergiaoireita ja elektrolyyttitasapainon häiriöitä ja se on myrkyllistä maksalle.

## Valmistus
Karbenisilliini on puolisynteettinen yhdiste. Sitä valmistetaan 6-aminopenisillaanihapon ja fenyylimalonihapon monobentsyyliesterikloridin välisellä reaktiolla. Bentsyyliesteriryhmä poistetaan vedyttämällä ja tuotteeksi muodostuu karbenisilliiniä.

## Lähteet
Picchu Macho

**Picchu Macho** on Seminaarinmäen mieslaulajien albumi vuodelta 2013. Korkeimmillaan se on yltänyt Suomen virallisella albumilistalla sijalle 10.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Aiheesta muualla

* Picchu Macho discogs.com -sivustolla

## Katso myös

* *[[Laulut ja tarinat]]*

## Lähteet
Helsingin Taitoluisteluakatemia

**Helsingin Taitoluisteluakatemia ry**, lyh. **HTA** () on helsinkiläinen taitoluisteluseura. Se on toiminut vuodesta 1985 nimellä Oulunkylän taitoluisteluklubi (OTK) vuoteen 2020, jolloin Helsingfors Skridskoklubbista (HSK) eronnut yksinluistelujaosto liittyi siihen ja seuran nimi vaihtui. Seuran puheenjohtaja on Teija Ahopelto.

Seura on perustettu yksinluistelun erikoisseuraksi. Seura on Olympiakomitean Tähtiseura. Seuran viralliset kielet ovat suomi ja ruotsi.

Seuraan kuuluu kaudella 2024–2025 runsaat 500 jäsentä.

Seuralla on laajaa kilpailutoimintaa. Seura kuuluu Suomen Taitoluisteluliittoon (STLL).
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto
Paul Hervieu

**Paul Ernest Hervieu** (2. syyskuuta 1857 Neuilly-sur-Seine, Ranska – 25. lokakuuta 1915 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen romaani- ja näytelmäkirjailija. 

Hervieu julkaisi muun muassa romaanit *Flirt* (1890), *Peints par eux-mêmes* (1893) ja *L’armature* (1895). Hervieun näytelmiä ovat *Point de lendemain* (1890), *Les paroles restent* (1892), avioero- ja rikosdraamat *Les Tenailles* (1895), *La Loi de l’homme* (1897), *L’Énigme* (1901) ja *Le Dédale* (1903); äidintunteita ja ristiriitoja kuvaavat draamat *La Course du flambeau* (1901) ja *Le Réveil* (1905). Hervieu kirjoitti lisäksi historiallisen näytelmän *Théroigne de Méricourt* (1902). Hervieu rakensi näytelmänsä suorastaan matemaattisen täsmällisesti. Useat hänen draamansa ovat tendenssimäisiä teesinäytelmiä, toiset taas puhtaita taideteoksia, kuten *Le Dédale* ja *Le Réveil*.

Hervieu oli Ranskan akatemian jäsen vuodesta 1900.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bernhard Anton Harald Indrenius

**Bernhard Anton Harald Indrenius** (21. kesäkuuta 1865 Viipuri – 13. toukokuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen juristi ja vapaaherra, joka toimi Tullihallituksen pääjohtajana.  

Indreniuksen vanhemmat olivat senaattori, sijaiskansleri, vt. kenraalikuvernööri, jalkaväenkenraali, vapaaherra Bernhard Indrenius ja Natalia Emilia Maria Clayhills ja puoliso vuodesta 1895 Augustine Hilda (Goulia) Lindes. Indrenius tuli ylioppilaaksi Helsingin ruotsinkielisestä yksityislyseosta, suoritti oikeustutkinnon 1887 ja sai varatuomarin arvon 1890. Valmistuttuaan hän tuli palvelukseen senaatin toiselle osastolle, 1893–1902 hän palveli Venäjän keisarin kansliassa. Tullihallituksen pääjohtajana hän toimi 1902–1903 ja yliopiston vt. kanslerinsihteerinä 1900–1901. Indrenius oli myös tilanomistaja Pyhtäällä ja kamarijunkkari keisarin hovissa. 

Indrenius oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891 ja 1897. 

## Lähteet
The Long Song

**The Long Song – orjatytön laulu** on alun perin kolmeosainen minisarja, joka Suomessa esitetään kaksiosaisena. Se perustuu Andrea Levyn viimeiseen romaaniin *[[Pitkä laulu]]* (2014). Sarja sijoittuu 1830-luvun Jamaikalle, jossa orjat nousivat kapinaan ja orjuus päättyi lopullisesti vuonna 1838. Tuosta ajasta se kertoo päähenkilön Julyn näkökulmasta Amity-nimisellä sokeriplantaasilla. Suomessa sarjan tv ensi-ilta oli Ylen TV1-kanavalla 20. toukokuuta 2020 ja se on katsottavissa myös YLE Areenassa 17.8.2020 saakka.

## Sarjan tarina
Sarja kertoo 1830-luvusta Jamaikalla Amity-nimisellä sokeriplantaasilla päähenkilön Julyn näkökulmasta. Vanha July on sarjassa kertojana. Hänen elämänsä merkittävät tapahtumat alkavat kun pieni July viedään Kitty-äidiltään plantaasin hölmön emännän Caroline Mortimerin Marquerite-nimiseksi kotiorjaksi ja palvelustytöksi. Jamaikalla alkoi jouluna vuonna 1831 orjien kapina. Kapinaa yritettiin tukahduttaa hirttämällä kapinoivia orjia, mutta kapina ei laantunut.

## Näyttelijät

## Historia

Sarja on fiktiivinen historiallinen draama, jonka tapahtumat perustuvat historiaan. Virallisesti orjuus päättyi Jamaikalla vuonna 1834, ja vuonna 1838 orjuus päättyi myös koko Brittiläisessä imperiumissa. Britanniassa vaikutti 1700-luvun lopulla liike nimeltä abolitionistit, jonka kannattajat halusivat lopettaa orjuuden. He saivat ensimmäisen tavoitteensa toteutettua, kun Englannin parlamentti kielsi orjakaupan vuonna 1807. Tämä paransi orjien oloja hieman, koska orjien omistajien oli parannettava orjien ja heidän lastensa elinoloja, sillä Afrikasta ei tuotu enää uusia orjia. Atlantin orjakauppa oli toiminnassa 300 vuotta, jonka aikana Afrikasta tuotiin noin 15 miljoonaa afrikkalaista Atlantin yli. Matkalla orjista kuoli noin miljoona. Karibialle heitä tuotiin noin neljä miljoonaa raskaisiin töihin plantaaseille, joilla viljeltiin sokeriruokoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
*
Ttr

**Ttr** eli **Meeri** on Suomen rataverkon kunnossapitoon käytettävä radantarkastusvaunu. Se saapui Suomeen lokakuussa 2018 ja sen ensimmäinen omatoiminen tarkastusajo toteutettiin saman vuoden marraskuussa. Vaunun on valmistanut italialainen Mermec, joka myös tuottaa tarkastusajoilla tarvittavat palvelut. "Ttr" on malliltaan Roger 800 -tyypin vaunu ja se pystyy kulkemaan sekä dieselillä että sähköllä. Vaunun tarkastusajot toteuttaa Sweco Finland Oy. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Herman Heijermans

**Herman Heijermans**, myös **Heyermans** Heyermans, Herman (3. joulukuuta 1864 Rotterdam, Alankomaat – 22. marraskuuta 1924 Amsterdam, Alankomaat) oli alankomaalainen kirjailija.

Heijermans oli sosiaalidemokraatti ja sosialistisen sanomalehden *De jonge Gids* toimittaja. Heijermans kirjoitti kertomuksia ja romaaneja, kuten *Trinette* (1892} *Diamantstad* (1903), mutta tuli tunnetuksi etenkin näytelmistään, joista esimerkkeinä *Dora Kremer* (1893), *Ahasver* (1893), *Ghetto* (1898). *Het zevende Gebod* (1899), huomiota herättänyt naturalistinen draama *Op Hoop van Zegen* (1900); *Het Pantser* (1901); *Ora et labora* (1901). Heijermans oli hyvin tuottelias kirjailija, joka suuntautui naturalismiin, kuvasi etupäässä juutalaisten oloja ja oli itsekin juutalaistaustainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
My (nimi)

**My** on naisen etunimi, joka on tullut tunnetuksi Tove Janssonin ruotsinkielisistä muumitarinoista. Niissä esiintyy pienikokoinen ”Lilla My” eli Pikku Myy. Hahmon nimen on keksinyt Janssonin eno, matematiikan lehtori Harald Hammarsten. Se perustuu kreikkalaisen aakkoston myy-kirjaimeen.

My-nimi lisättiin suomenruotsalaiseen nimipäiväkalenteriin vuonna 2000.  Helmikuuhun 2026 mennessä se on ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 1060 naisella. Muumikirjojen suomennoksissa käytetty nimiasu **Myy** on etunimenä paljon harvinaisempi; tämännimisiä henkilöitä on Digi- ja väestötietoviraston nimitilastoissa alle 390. Myy-nimi ei ole päässyt almanakkaan.

## Tunnettuja My- ja Myy-nimisiä
*My Kippilä (s. 1996), salibandyn pelaaja
*Myy Lohi (s. 1990), näyttelijä ja ääninäyttelijä

## Kuvitteellisia Myy-nimisiä
*Pikku Myy, Tove Janssonin muumitarinoissa esiintyvä pikkutyttö

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: My ja Myy (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Emmanuel Hiel

**Emmanuel Hiel** (1834–1899) oli flaamilainen runoilija. Hän oli vapauden ja edistyksen ihailija, suuri saksalaisystävä. Hän on julkaissut useita runokokoelmia sekä draaman *Jacoba van Beieren* (1880).

## Teokset
* *Nieuwe Liedekens* (1861)
* *Gedichten* (1863 ja 1868)
* *De Liefde in het Leven* (1871),
* *Bloemeken* (1875)
* *Monodramen en andere Gedichten* (1893)
* *Symfonieën en andere gezangen* (1894)
* *Het Broodhius* (1897) 
* *Jacoba van Beieren* (1880)

## Lähteet

## Aiheesta muualla