Stanley Kubrick

**Stanley Kubrick** (/ˈkuːbrɪk/; 26. heinäkuuta 1928 – 7. maaliskuuta 1999) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.

Kubrickia pidetään yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä elokuvaohjaajista. Hänen menestyselokuviinsa kuuluvat muun muassa *[[2001: Avaruusseikkailu (elokuva)|2001: Avaruusseikkailu]]* (1968), *[[Kellopeliappelsiini (elokuva)|Kellopeliappelsiini]]* (1971), *[[Hohto (elokuva)|Hohto]]* (1980) ja *[[Full Metal Jacket]]* (1987). Kubrick sai Oscar-ehdokkuuksia ohjaustöistään, muttei koskaan voittanut palkintoa.

Kubrickin elokuvat olivat usein kokeellisia ja kiisteltyjä. Hänen elokuvaansa *2001: Avaruusseikkailu* pidetään yhtenä kokeellisimmista maailmanlaajuisen levityksen saaneista elokuvista. Jotkin hänen elokuvansa taas ovat saaneet osakseen paljon kritiikkiä aihepiiriensä takia: *Kellopeliappelsiinia* pidettiin aikoinaan väkivallan ihannointina, vaikka pohjimmainen viesti oli täysin päinvastainen. *[[Lolita (vuoden 1962 elokuva)|Lolitassa]]* keski-ikäinen mies rakastuu teini-ikäiseen tyttöön, mikä oli elokuvan julkaisuaikana erittäin kiistelty aihe.

Kolmea ensimmäistä elokuvaansa lukuun ottamatta Kubrickin elokuvat perustuvat kaunokirjallisiin teoksiin. Ne saivat kirjailijoilta usein tyytymättömän vastaanoton, koska ne eivät olleet uskollisia alkuperäiselle tekstille. Kubrick itse mainitsi elokuviensa olevan enemmänkin lähdemateriaalin inspiroimia kuin suoria adaptaatioita.

## Elämä

### Nuoruus ja työ valokuvaajana
Stanley Kubrick syntyi esikoisena bronxilaiseen keskiluokkaiseen perheeseen, johon kuuluivat lääkäri-isä Jacques, äiti Gertrude ja sisar Barbara (s. 1934). Perhe polveutui Itävallasta, Romaniasta ja Puolasta muuttaneista aškenasijuutalaisista, mutta ei juurikaan harjoittanut juutalaista uskontoa.

Jacques Kubrick opetti poikansa pelaamaan shakkia kun tämä oli kahdentoista. Pelistä tuli tälle elinikäinen kiinnostuksen kohde. Kun Stanley oli 13-vuotias, hän sai isältään Graflex-kameran. Teini-iässä Kubrick oli kiinnostunut jazzista ja suunnitteli hetken aikaa rumpalin uraa.

Kubrick päätti lukion 1945, mutta kehnot arvosanat ja maailmansodasta palaavien miesten tulva veivät mahdollisuuden jatko-opintoihin. Myöhemmin Kubrick puhui happamasti omasta opintiestään ja koulutuksesta ylipäätään ja totesi, että koulussa ei ollut mitään häntä kiinnostavaa.

Vanhemmat lähettivät Stanleyn vuodeksi Los Angelesiin sukulaisten luo toivoen välivuoden innostavan poikaa hakeutumaan jatko-opintoihin.

Vielä lukiossa ollessaan hänet oli valittu koulun viralliseksi valokuvaajaksi vuoden ajaksi.

Kubrickilla oli lapsena jatkuvasti vaikeuksia koulussa, ja isä Jacques yritti hankkia pojalleen virikkeitä harrastusten kautta. Stanley Kubrick löysi täten šakin, kirjallisuuden ja valokuvauksen, jotka hän otti heti omakseen. Kubrickin koulumenestys ei parantunut uusien harrastusten myötä, mutta hän otti osaa muun muassa koulunsa orkesteriin ja valokuvauskerhoon. Koulun ohella Kubrick kävi intohimoisesti elokuvissa. Omien sanojensa mukaan hän inspiroitui nimenomaan huonoista Hollywood-elokuvista, koska ne saivat hänet tajuamaan, että hänkin osaisi tehdä elokuvia.

Kubrickin valokuvausharrastus laajeni hiljalleen työksi, kun hän sai kaupattua kuviaan viimeisenä kouluvuotenaan *[[Look (lehti)|Look]]*-lehdelle. Kubrick palkattiin lehden vakituiseksi valokuvaajaksi. Kubrick meni ensimmäistä kertaa naimisiin Toba Metzin kanssa vuonna 1948, työskennellessään vielä *[[Life (lehti)|Life]]*-lehdelle, ja muutti boheemiin Greenwich Villageen. Vapaa-aikanaan hän kävi avoimen yliopiston kursseilla ja jatkoi ahkerasti elokuvien katsomista. Kubrick löysi tällöin New Yorkin Nykytaiteen museon näytöksissä muun muassa Max Ophülsin elokuvat, joista hän otti vaikutteita varsinkin pitkien kamera-ajojen käyttöön.

### Elokuvauran alku Yhdysvalloissa

Vaikka Kubrick piti *Look*-lehden kautta äärimmäisen tärkeänä valokuvauksen oppimisen kannalta, hän kyllästyi nopeasti arkisten aiheiden kuvaamiseen ja halusi toteuttaa unelmansa tehdä elokuvia.

Vuonna 1951 Kubrickin ystävä Alex Singer suostutteli hänet tekemään lyhytdokumentteja *The March of Time* -nimiselle elokuvateattereiden uutiskatsausten tuottajalle. Kubrick suostuikin ja kuvasi itsenäisesti rahoitetun *[[Day of the Fight]]* -elokuvan 1951. Elokuvassa käytettiin kiskoille asetettua kameraa: tekniikkaa josta tuli yksi Kubrickin tunnusomaisista kuvaustavoista. Vaikka alkuperäinen jakelija lopetti toimintansa vielä samana vuonna, Kubrick sai myytyä *Day of the Fightin* RKO Pictures -yhtiölle 100 dollarin voitolla.

Lyhytelokuvien jälkeen Kubrick teki ensimmäisen pitkän elokuvansa *[[Fear and Desire]]* vuonna 1953 rahoittaen sen kokonaan itse ja sukulaistensa avustuksella, mikä oli tuolloin hyvin epätavallista. Kubrickin esikoiselokuva oli kuitenkin floppi, ja ohjaaja osti kaikki esityskopiot itselleen, jotta elokuvaa ei näytettäisi. Elokuva merkitsi myös hänen ensimmäisen avioliittonsa loppua, koska Kubrick tapasi kuvauksien aikana Ruth Sabotkan, jonka kanssa hän muutti yhteen avioeronsa jälkeen. Kubrick ja Sabotka menivät naimisiin vuonna 1955, ja he saivat yhdessä yhden lapsen, Katharinan (syntynyt 1953).

Kubrick teki myös toisen pitkän elokuvansa, tällä kertaa kaikin puolin onnistuneen rikoselokuvan *[[Kohtalokas suudelma]]* (*Killer's Kiss*, 1955) itsenäisesti, ja sai myytyä sen United Artists -elokuvastudiolle, joka levitti elokuvaa maailmanlaajuisesti. Kubrick perusti kolmatta elokuvaansa *[[Peli on menetetty]]* (*The Killing*, 1956) varten oman tuotantoyhtiön Harris-Kubrick-Productions yhdessä James B. Harrisin kanssa. Lionel Whiten *[[Yksi tuhannesta]]* -romaaniin perustuva rikoselokuva oli menestys, ja toimi myöhemmin innoittajana esimerkiksi Quentin Tarantinolle, joskaan kriitikot eivät aikoinaan pitäneet Kubrickin tavasta sekoittaa elokuvan kronologia. Elokuvan tekeminen vei kuitenkin niin paljon Kubrickin aikaa, että se lopulta turmeli hänen avioliittonsa Ruth Sabotkan kanssa.

Kubrickin pääsylippuna suuren budjetin elokuviin oli Kirk Douglasin tähdittämä *[[Kunnian polut]]* (*Paths of Glory*, 1957), joka perustuu Humphrey Cobbin samannimiseen romaaniin. Elokuva oli menestys niin kriitikoiden kuin yleisönkin keskuudessa ja on kohonnut pasifistisen elokuvan klassikoksi. Kubrick kuvasi sotaa niin synkkänä kuin se todellisuudessa olikin, mikä ei ollut tuohon aikaan tavallista. Kuvaukset merkitsivät myös hänen kolmannen ja viimeiseksi jääneen avioliittonsa alkua: Kubrick tapasi kuvauksissa Saksan Münchenissä Christiane Harlanin, joka esiintyi elokuvassa. Kubrick ja Harlan olivat naimisissa Kubrickin kuolemaan saakka, ja he saivat yhdessä kaksi lasta, Anyan (syntynyt 1958) ja Vivianin (s. 1960).

*Kunnian polkujen* jälkeen Kubrick yritti aloittaa uutta elokuvaprojektia, mutta huonolla menestyksellä. Kubrick alkoi ohjata Marlon Brandon tähdittämää elokuvaa *[[Vihan riivaama]]* (*One-Eyed Jacks*, 1961), mutta turhautui nopeasti: Brandon oikuttelun takia kuvaukset takkuilivat ja pitkittyivät, minkä takia Kubrick jätti elokuvan, ja Brando joutui itse ohjaamaan sen loppuun. Kubrick otti lopulta vastaan ohjaajan pestin Hollywood-spektaakkelissa *[[Spartacus (elokuva)|Spartacus]]* (1960). Elokuvaa ohjasi aluksi Anthony Mann, joka jätti kuitenkin leikin nopeasti kesken, koska Mannilla ja elokuvan päänäyttelijä ja tuottaja Kirk Douglasilla oli jatkuvasti taiteellisia erimielisyyksiä. Vaikka Kubrick ja Douglas olivatkin tulleet toimeen *Kunnian polkujen* kuvauksissa, Douglas ei kohdellut Kubrickia yhtään erilaisella tavalla. *Spartacuksen* tekeminen ja Hollywoodin tuotantojärjestelmä olivatkin Kubrickille poikkeuksellisen epämiellyttäviä kokemuksia, vaikka itse elokuva olikin menestys.

### Muutto Englantiin

Kubrick alkoi ottaa etäisyyttä Hollywoodiin osittain *Spartacuksen* tekemisen raskauden takia ja muutti *[[Lolita (vuoden 1962 elokuva)|Lolitan]]* (1962) tekemistä varten Englantiin, missä hän asui perheineen loppuelämänsä. *Lolita* perustui Vladimir Nabokovin samannimiseen vuoden 1955 romaaniin, ja sen uskalias aihe käsitteli keski-ikäisen miehen rakkautta teini-ikäiseen tyttöön. *Lolitassa* huomion varasti sivuroolin tehnyt Peter Sellers, jonka virtuositeetti kiinnitti myös Kubrickin huomion. Kubrick antoi Sellersille vapauden improvisoida ja tämä kasvattikin rooliaan suuremmaksi kuin alun perin oli suunniteltu. *Lolitan* jälkeen Kubrick halusi rakentaa seuraavan elokuvansa kokonaan Sellersin ympärille ja *[[Tohtori Outolempi|Tohtori Outolemmessä]]* tämä tekikin unohtumattoman kolmoisroolin brittiupseerina, Yhdysvaltain presidenttinä ja natsitiedemiehenä. Kubrick vaikuttui syvästi Sellersin näyttelijäsuorituksista ja piti Sellersiä myöhemmin jopa suosikkinäyttelijänään.

*Lolita* ja ydinsotaa käsitellyt *Tohtori Outolempi* (*Dr. Strangelove*, 1964), olivat uskaliaisuudestaan huolimatta valtavia menestyksiä, ja niinpä Kubrick saikin täydellisen luovan vapauden tuleville elokuvilleen. *Tohtori Outolemmestä* Kubrick sai myös ensimmäisen neljästä Oscar-ehdokkuudestaan ohjaajana.

*[[2001: Avaruusseikkailu (elokuva)|2001: Avaruusseikkailu]]* (*2001: A Space Odyssey*, 1968) on ehkä yksi kokeellisimmista maailmanlaajuisen teatterilevityksen saaneista elokuvista. Kubrick unohti kokonaan perinteisen dramaturgisen kaavan, ja jätti paljon uraauurtavien visuaalisten efektien varaan luodakseen avaruusmatkan kuvauksesta mahdollisimman realistisen. Hän myös kokeili klassista musiikkia monien elokuvan kohtauksien taustalla. Varsin vaikeatulkintaisesta lopputuloksesta ja kriitikkojen nihkeästä vastaanotosta huolimatta Kubrick sai jälleen aikaan jättimenestyksen, kuten myös uransa ainoan henkilökohtaisen Oscarin, joka annettiin hänelle parhaista erikoistehosteista. Elokuva on saavuttanut tähän päivään mennessä aseman yhtenä tieteiselokuvan klassikoista, ja se oli vuoteen 1977 asti maailman taloudellisesti menestynein tieteiselokuva (elokuvan ohitti *[[Tähtien sota (alkuperäinen elokuva)|Tähtien sota]]*).

Kubrick lähti seuraavaksi työstämään elokuvaa Anthony Burgessin romaaniin *Kellopeliappelsiini* pohjaten. *[[Kellopeliappelsiini (elokuva)|Kellopeliappelsiini]]* (*A Clockwork Orange*, 1971) koetteli *Lolitan* tavoin ihmisten rajoja, tosin tällä kertaa Kubrick sai paljon vihamielisemmän vastaanoton. Ohjaajaa syytettiin väkivallan ihannoinnista, ja tappouhkauksia saatuaan Kubrick päätti vetää elokuvan pois Yhdistyneen kuningaskunnan teattereista. *Kellopeliappelsiini* jakoi kriitikot kahtia vahvemmin kuin mikään muu Kubrickin elokuva, mutta se oli silti yleisömenestys, joka on saavuttanut myöhemmin myös yleisesti kriitikoiden arvostusta. Elokuva sai myös neljä Oscar-ehdokkuutta (mukaan lukien *Paras elokuva* ja *Paras ohjaus*). Myös kirjailija Anthony Burgess oli tyytyväinen elokuvaan, vaikka häntä häiritsikin se, että elokuvasta oli jätetty pois kirjan viimeinen luku. Tästä hän ei kuitenkaan syyttänyt käsikirjoittajana toiminutta Kubrickia vaan kirjansa amerikkalaista kustantajaa. Burgess ja Kubrick tulivat muutenkin hyvin toimeen, ja Burgessin romaani *Napoleon Symphony* on omistettu Kubrickille.

*Kellopeliä* seurannut *[[Barry Lyndon]]* (1975) ei herättänyt närää, mutta ei saanut myöskään *Avaruusseikkailun* tai *Outolemmen* kaltaista suosiota, tosin elokuva sai seitsemän Oscar-ehdokkuutta ja voitti neljä (enemmän kuin mikään muu Kubrickin elokuva). Kubrick itse piti *Barry Lyndonia* parhaana elokuvanaan ja samaa mieltä on myös Martin Scorsese. Elokuvaa varten Kubrick hankki NASA:lta erityisen valovoimaisia objektiiveja. Niistä ja vanhoista taustaprojisointikameroista rakennettiin kamerat, joilla saatiin elokuvaan autenttinen vanhan ajan tunnelma; valaistuksena oli pelkkää kynttilänvaloa. Kubrick sai elokuvasta viimeisen Oscar-ehdokkuutensa ohjauksesta. Elokuva oli tästä huolimatta taloudellinen pettymys Amerikassa, mutta se ei tuottanut tappiota, koska se pärjäsi paremmin Euroopan teattereissa, eritoten Ranskassa. Tämän elokuvan jälkeen Kubrickin työtahti hidastui merkittävästi - hänen seuraavaa elokuvaansa saatiin odottaa viisi vuotta. *Barry Lyndonissa* esiintyi keskeisessä miessivuosassa Leon Vitali, joka jätti myöhemmin näyttelijäntyön kokonaan ja ryhtyi Kubrickin henkilökohtaiseksi avustajaksi ohjaajan loppuelämän ajaksi.

### Työtahdin hidastuminen
Kubrickin työtahti hidastui 1970-luvun lopussa. Tiettävästi ohjaajan mielestä kelvollisten käsikirjoitusten puute hidasti itsekriittisen Kubrickin työtä. Hänellä oli myös tapanaan suunnitella elokuviaan pitkään, minkä aikana jotkin hänen elokuvansa jäivät kokonaan tekemättä: näin kävi esimerkiksi Napoleonista kertovalle elokuvalle.

Seuraavaksi Kubrick päätti tehdä Stephen Kingin menestysteokseen *[[Hohto]]* perustuvan elokuvan. Tämä johtui tiettävästi siitä, ettei hän saanut lupaa tehdä suositun kauhuelokuvan *[[Manaaja (elokuva)|Manaajan]]* jatko-osaa. Hän kuitenkin halusi tehdä oman kauhuelokuvansa ja päätyi ohjaamaan *Hohdon*. Hän sai myös ensimmäistä kertaa käyttää elokuvansa pääosassa Jack Nicholsonia, jonka hän oli halunnut pääosaan jo tekemättömään *Napoleon*-elokuvaansa. Elokuvan pitkissä kamera-ajoissa Kubrick käytti luovasti *steadicamia*, jota pystyi liikuttamaan sulavasti ilman raiteita.  Elokuvasta tuli ilmestymisvuonnaan kaupallinen menestys, vaikka sen saamat arvostelut olivatkin pääasiassa huonoja. Elokuva palautti kuitenkin *Warner Bros.* -studioiden uskon Kubrickiin, jonka edellinen, viisi vuotta aiemmin ilmestynyt elokuva *Barry Lyndon* oli ollut taloudellinen pettymys Yhdysvalloissa. Toisin kuin Kubrickin aiemmat elokuvat, *Hohto* ei saanut yhtään Oscar- tai Bafta-ehdokkuutta, ja se on ainoa Kubrickin elokuva, joka nimettiin ehdokkaaksi huonojen elokuvien Razzie-gaalassa (elokuva sai kaksi ehdokkuutta). Lisäksi Stephen King haukkui elokuvan maanrakoon, sillä Kubrick oli tehnyt paljon muutoksia saadakseen siitä mieleisensä. Jälkeenpäin elokuva on kuitenkin saavuttanut kriitikoiden arvostusta, ja sitä pidetään modernin kauhuelokuvan klassikkona.

*Hohdon* jälkeen kului seitsemän vuotta ennen kuin Kubrick sai vuonna 1987 valmiiksi sotaelokuvan Gustav Hasfordin Vietnam-romaanista *[[Metallivaippa]]* (). Elokuvan nimeksi tuli *Full Metal Jacket* ja se kuvattiin kokonaan Lontoossa, koska Kubrick ei halunnut poistua kauas kotoaan elokuvaa tehdessään. Lopun kaupunkisodankäyntikohtaus kuvattiin purkutuomion saaneessa tehtaassa. Elokuva poikkeaa muista Vietnam-elokuvista siinä, ettei siinä nähdä yhtäkään viidakkokohtausta, vaan sotaa käydään urbaanissa kaupunkimaisemassa.

Elokuvan ilmestyttyä se sai ristiriitaisia arvosteluja ja kärsi lipputuloissa samaan aikaan markkinoille ilmestyneen saman aihepiirin elokuvan *[[Platoon – nuoret sotilaat]]* suosiosta. Elokuva sai yhden Oscar-ehdokkuuden, ja se on myöhemmin saavuttanut suurta suosiota. Kuten *Tohtori Outolempi*, *Hohto*, *Kellopeliappelsiini* ja *2001: Avaruusseikkailu*, myös *Full Metal Jacket* on äänestetty kaikkien aikojen sadan parhaan elokuvan joukkoon Internet Movie Databasessä.

Kubrickin viimeinen elokuva *[[Eyes Wide Shut]]* perustui Arthur Schnitzlerin romaaniin *Traumnovelle* (suomennettu nimillä *Tohtori eksyy erotiikkaan* ja *Unikertomus*). Elokuvan käsikirjoituksessa Kubrick kuitenkin siirsi tarinan tapahtumapaikan 1920-luvun Wienistä 1990-luvun New Yorkiin. Kaksi vuotta kestäneiden kuvausten aikana vaihdettiin kaksi tärkeää näyttelijää (Harvey Keitel ja Jennifer Jason Leigh). Kubrick piti elokuvan tiukasti salassa, ja odotukset sitä kohtaan paisuivat. Elokuvan seksuaalinen teema sai muutamat journalistit jopa julistamaan, että teos olisi "seksikkäin koskaan tehty elokuva". *Eyes Wide Shut* sai ensi-iltansa vuonna 1999, ja se jakoi oitis kriitikoiden mielipiteet. Kubrick oli valinnut pääosiin viihteellisistä rooleistaan tunnetun avioparin Tom Cruisen ja Nicole Kidmanin, ja sitä pidettiin osoituksena ohjaajan arvostelukyvyn heikentymisestä. Jotkut arvostelijat taas pitivät tätä ratkaisua luovana.

Stanley Kubrick kuoli sydänkohtaukseen kaksi viikkoa ennen elokuvansa ensi-iltaa nukkuessaan kotonaan Harpendenissa Englannissa. Hänet haudattiin kotinsa Childwickbury Manorin pihalla sijaitsevan suosikkipuunsa viereen.

## Suunnitellut elokuvat
Kubrickin verkkainen tahti ja pikkutarkka työtapa johti siihen, että osa hänen elokuvahankkeistaan ei koskaan toteutunut. Näitä ovat muun muassa:

* *Burning Secret*: käsikirjoitus, joka perustuu Stefan Zweigin novelliin *[[Brennende Geheimnis]]*. Tarina kertoo pienen lapsen äidistä, joka on uskoton miehelleen. Elokuva jäi tekemättä, kun Kubrick keskittyi toiseen elokuvaan. Myös Kubrickin sopimus MGM:n kanssa ehti raueta, ennen kuin käsikirjoituksen luonnos oli valmis. Andrew Birkin ohjasi tarinasta elokuvan vuonna 1988.
* Muutama vuosi *The Killingin* jälkeen Kubrick kirjoitti keskeneräisen ja nimettömän käsikirjoituksen sisällissodan aikaisesta sissiryhmästä.
* *I Stole $16,000,000*: Kubrickin ja Jim Thompsonin käsikirjoitus, joka perustui kassakaappimurtomies Herbert Emerson Wilsonin omaelämäkertaan. Kun pääosaan tarkoitettu ja Kubrickin edellisessä elokuvassa *[[Kunnian polut]]* näytellyt Kirk Douglas kieltäytyi, Kubrick luopui projektista.
* *The Authentic Death of Hendry Jones, a.k.a. One-Eyed Jacks*: Kubrickin ja Marlon Brandon yhteistyöprojekti *Kunnian polkujen* jälkeen. Teksti oli Charles Neiderin romaaniin perustunut Sam Peckinpahin kirjoittama käsikirjoitus. Kun Kubrick ei ollut tyytyväinen käsikirjoitukseen, Brando erotti Peckinpahin ja myöhemmin myös Kubrickin, ja ohjasi elokuvan lopulta itse. Myös Peckinpah ohjasi oman versionsa tarinasta.
* *Blue Movie*: Terry Southernin samannimiseen romaaniin vuodelta 1970 perustunut kuvaus tunnetun ohjaajan yrityksestä tehdä pornografinen elokuva.
* *Napoleon*. Ranskan keisari Napoleon Bonaparten elämäkertaelokuva, joka oli tarkoitus kuvata vuonna 1969. Kubrick päätti kuitenkin ohjata sen sijaan toisen samaan ajanjaksoon sijoittuvan elokuvan *Barry Lyndon*.
* *Perfume*: Patrick Süskindin vuoden 1985 romaaniin perustuva elokuva.
* *Foucault’s Pendulum*: Umberto Econ vuoden 1988 romaaniin perustuva elokuva. Kirjailija kieltäytyi Kubrickin tarjouksesta oltuaan tyytymätön Econ aiemman teoksensa *[[Ruusun nimi|Ruusun nimen]]* vuonna 1986 ilmestyneeseen samannimiseen elokuvasovitukseen, ja vastavuoroisesti Kubrick itse ei suostunut hyväksymään Econ tarjousta tulla käsikirjoittajaksi.
* *Aryan Papers*: Louis Begleyn vuoden 1991 romaaniin *Wartime Lies* pohjautuva elokuva, joka olisi käsitellyt äidin ja pojan kokemuksia holokaustin aikoina. Kubrick kuitenkin hylkäsi projektin Steven Spielbergin samaa aihetta käsittelevän *[[Schindlerin lista]]* -elokuvan ilmestymisen takia. Kubrickin vaimon mukaan aihe oli myös liian haastava ja vaativa ohjaajalle.
* *A.I: Artificial Intelligence*: Kubrickin pitkään suunnittelema elokuva, jota hän tiettävästi suunnitteli jo *Full Metal Jacketin* aikoina. Hän kuitenkin lykkäsi tulevaisuuteen sijoitettua Pinokkio-tarinan muunnelmaa, koska halusi tietokonetehosteiden kehittyvän oikealle tasolle. Hän oli jo kirjoittanut siihen treatmentin ja palkannut muun muassa ohjaaja Chris Cunninghamin suunnittelemaan elokuvaan erikoisefektejä, kun hän päätti luopua projektista. Kubrickin kuoleman jälkeen Steven Spielberg ohjasi Kubrickin materiaalista *[[A.I. – Tekoäly]]* -elokuvan vuonna 2001.

## Ohjaustyyli
Stanley Kubrickia voidaan pitää klassisena esimerkkinä niin sanotusta ristiriitaisesta taiteilijanerosta. Hänet muistetaan perfektionistisesta ja äärimmäisen kontrolloivasta ohjaustyylistään, jonka vuoksi näyttelijät ja muut työntekijät joutuivat usein koville Kubrickin elokuvissa. Kubrick oli piittaamaton näyttelijöiden viihtyvyydestä, eikä hän yleensä suostunut kertomaan näille, miksi mikäkin asia tehtiin niin kuin se tehtiin. Ottoja toistettiin kerta toisensa jälkeen ilman että ohjaaja olisi kertonut, mikä edellisessä otossa oli pielessä. Kubrick itse selitti käytöstään sillä, että sillä tavoiteltiin aitoja roolisuorituksia näyttelijöiltä: nämä joutuivat ikään kuin elämään kohtauksissa sen sijaan että olisivat näytelleet niissä. Toisaalta Kubrick salli suuriakin vapauksia sellaisille näyttelijöille, joihin hän luotti: näin oli laita esimerkiksi *Lolitassa* läpimurtoroolinsa tehneen ja *Tohtori Outolemmessä* kolmessa eri roolissa näytelleen Peter Sellersin kanssa. Kubrickin elokuvissa esiintyminen oli näyttelijöille ainutlaatuinen koettelemus, johon heidän koulutuksensa tai aikaisempi uransa ei ollut heitä valmistanut. Moni näyttelijä on kuvaillut tuon kokemuksen opettavaisuuden ja Kubrickin ohjaajapersoonan tehneen heihin lähtemättömän vaikutuksen.

Erityisesti *Hohdon* naispääosan esittäjän Shelley Duvallin saama kohtelu kuvauksissa on herättänyt paljon kiistelyä Kubrickin persoonasta. Kubrick piinasi Duvallia ilkeillä kommenteilla, loputtomiin toistuvilla otoilla ja syrjimällä tätä avoimesti. Duvall menetti kuvausten aikana hiuksiaan, ja *Hohdon* teon on jopa väitetty suistaneen hänen mielenterveytensä raiteiltaan.

## Suhde julkisuuteen
Kubrick tunnettiin nihkeästä suhtautumisesta mediaan. Etenkin viimeisinä vuosina ohjaajalta oli melkein mahdotonta saada haastatteluja. Ohjaajan langon, elokuvatuottaja Jan Harlanin mukaan Kubrick ei välittänyt julkisuudesta eikä palkinnoista. Myöskään elokuvan muotivirtaukset eivät kiinnostaneet häntä, vaan hän keskittyi tekemään itsensä näköisiä teoksia. Elokuva-alaa hän kyllä seurasi tarkkaan ja saattoi lähettää kannustavia terveisiä nuorille, nouseville ohjaajakyvyille.

## Tunnustukset
*[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat vuonna 2004 Kubrickin ohjauksista yli puolet kaikkien aikojen tuhannen parhaan elokuvan listalle: *[[Kunnian polut]], [[Lolita (vuoden 1962 elokuva)|Lolita]], [[Spartacus (elokuva)|Spartacus]], [[Tohtori Outolempi eli: kuinka lakkasin olemasta huolissani ja opin rakastamaan pommia|Tohtori Outolempi]], 2001: Avaruusseikkailu, Kellopeliappelsiini, [[Barry Lyndon]]* ja *Hohto*.

Kolme Kubrickin teosta on valittu National Film Registryn kokoelmaan esteettisesti, kulttuurisesti tai historiallisesti tärkeinä amerikkalaiselokuvina: *Kunnian polut, Tohtori Outolempi* ja *2001: Avaruusseikkailu*.

## Filmografia
### Pitkät elokuvat

### Lyhyet dokumenttielokuvat

Kubrickin vuonna 1952 kuvaama lyhytelokuva ei ole säilynyt.

## Lähteet
* 
### Viitteet

## Kirjallisuutta
**Filmihullu* 5–6/1999, useita artikkeleita Kubrickista.
**Filmihullu* 1/2018, teemanumero Kubrickista ja Roman Polanskista.
*Saalo, Juhani & Toukonen, Marja-Leena: ”Harhateillä, Stanley Kubrickin elokuvat kulttuurimme kuvastimina”. *Filmihullu* 6/1982.

## Dokumentteja
* *[[Stanley Kubrick – Ohjaajan muotokuva]]* (*Stanley Kubrick: A Life in Pictures*, Jan Harlan, 2001)
* *Elämäni Kubrickin palveluksessa* (Tony Zierra, 2017) kertoo Kubrickin assistenttina pitkään toimineesta näyttelijä Leon Vitalista, jonka tiivis yhteistyö ohjaajan kanssa alkoi sivuosasta elokuvassa *Barry Lyndon*.

## Aiheesta muualla

* 
*