open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Carlos Moyà

**Carlos Moyà Llompart** (s. 27. elokuuta 1976 Palma de Mallorca, Baleaarit, Espanja) on espanjalainen entinen tennispelaaja. Moyá oli ATP:n maailmanlistan ykköspelaaja 15. maaliskuuta – 29. maaliskuuta 1999 välisen ajan, kunnes Pete Sampras palasi listan ykköseksi. Häntä valmensivat entinen tennispelaaja Francisco Clavet ja Luis Lobo.

Vasenkätinen, mutta oikealla kädellä pelaava Moyà tunnetaan erityisesti vahvana massakenttäpelaajana. Hän voitti vuonna 1998 Ranskan avointen miesten kaksinpelin kukistettuaan loppuottelussa maanmiehensä Àlex Corretjan 6–3, 7–5, 6–3. Vuonna 1997 hän selviytyi loppuotteluun Australian avoimissa, mutta hävisi Pete Samprasille 2–6, 3–6, 3–6.

Moyà voitti urallaan yhteensä 20 ATP-turnausta, viimeisin niistä tuli heinäkuussa 2007 Kroatian Umagissa, jossa hän oli aiemmin voittanut vuosina 1996, 2001, 2002 ja 2003. Palkintorahaa Moyà ansaitsi yhteensä 13,4 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

Moyà ilmoitti uransa lopettamisesta marraskuussa 2010.

## Lähteet
* Carlos Moyàn esittely ja tilastot ATP:n sivustolla 

### Viitteet
Ferdinand (kuu)

**Ferdinand** on Uranuksen uloimpana epäsäännöllistä rataa kiertävä kuu, joka löydettiin vuonna 2001, jolloin se sai väliaikaisen nimen **S/2001 U 2**. Se tunnetaan myös nimellä **Uranus XXIV**

## Lähteet
S/S Sirius

**S/S Sirius** oli ruotsalainen vuonna 1889 Englannissa rakennettu rahtilaiva, joka ajoi navigointivirheen vuoksi karille 16. joulukuuta 1944 Säpin saaren lähistöllä ja jäi hylyksi.

*Sirius* oli rakennettu Englannissa vuonna 1889. Sen nimi oli aluksi *Deddington*, mutta vuonna 1899 se myytiin tanskalaiselle Dannebrog-varustamolle ja nimeksi vaihtui *Frederiksborg*. Vuonna 1914 laiva siirtyi tanskalaiselle Orion-varustamolle, ja samalla se sai uuden nimen *Sirius*. Omistaja vaihtui vielä vuonna 1924, kun laiva myytiin Ruotsiin Iris-varustamolle. Aluksen vetoisuus oli 1&nbsp;833 brt, pituus 85 ja leveys 12 metriä. Voimanlähteenä oli 900 hevosvoiman trippelihöyrykone, jolle tuotti höyryn kaksi höyrykattilaa.

*Sirius* oli lähtenyt kivihiililastissa Ruotsin Sundsvallista puolenpäivän aikaan 15. joulukuuta kohti Mäntyluotoa, ja se otti kurssin kohti Kaijakarin majakkaa. Seuraavan päivän aamuna vallitsi merellä voimakas lumipyry, ja noin yhdeksän aikaan aamulla havaittiin aluksen vasemmalla puolella maata. Aluksen päällikkö uskoi sen olevan Kaijakari. Alus jatkoi täydellä vauhdilla eteenpäin, kunnes noin 20 minuutin kuluttua se sai pohjakosketuksen ja alkoi vuotaa. Laiva oli jäänyt kiinni karille keskiosastaan, ja lumipyryn hieman hellittäessä nähtiin perän vasemmalla puolella metsäinen Säpin saari, jonka keskellä kohosi majakka. Alus oli ajautunut kuusi merimailia etelään oikealta kurssilta.

Puolenpäivän aikaan höyryä ei enää saatu dynamon ja pumppujen pyörittämiseen, ja vedenpinta aluksen sisällä kohosi koko ajan samalla, kun laiva kallistui vasemmalle kyljelleen. Kello kolmen aikaan iltapäivällä perämies ja viisi muuta miehistön jäsentä lähtivät pelastusveneellä hakemaan apua, ja illalla koko miehistö tavaroineen evakuoitiin paikalle tulleeseen Säpin luotsiveneeseen ja laivan omaan pelastusveneeseen. Heidät kuljetettiin tämän jälkeen Reposaareen.

Seuraavana päivänä aluksen päällikkö ja perämiehet palasivat hylylle pelastushinaaja *Poseidonilla*. Laivan runko oli yön aikana murtunut, ja sen höyrykoneet ja kattilat olivat irronneet kiinnityksistään, joten laivan pelastaminen ei enää onnistunut. Karille jäänestä hylystä pelastettiin hiililasti kesällä 1945 ja myöhemmin myös laivan koneet sekä toinen höyrykattila. Laivan kansilastina olleet tyhjät klooritynnyrit olivat jo aiemmin ajautuneet rantaan, josta niitä oli kerätty talteen. Itse hylyn runko purettiin vähitellen kappaleiksi niin, että lopulta siitä jäi jäljelle vain pohjaosa ja toinen höyrykattila. Porin Urheilusukeltajat löysivät nämä jäänteet vuonna 1992.

## Lähteet
* Seppo Salosen merihistoriasivut: Höyrylaiva Siriuksen lumimyrsky
Sparliiga-kausi 2004–2005

**Kausi 2004–2005** oli 65. kausi, jolloin pelattiin koripallon miesten Suomen mestaruudesta. Kauteen sarjanousijana lähti Aura Basket ja hallitsevana mestarina Kouvot. Sparliigan mestaruuden voitti Lappeenrannan NMKY, jolle Suomen mestaruus oli seuran historian ensimmäinen. Pussihukat voitti hopeaa ja Joensuun Kataja pronssia. Runkosarjan voitti Lappeenrannan NMKY. Äänekosken Huima putosi suoraan ja Vilpas Vikings SM-karsintasarjan kautta koripalloilun I-divisioonaan. 

## Runkosarja
Runkosarja käynnistyi 9. lokakuuta 2004 ja päättyi 20. maaliskuuta 2005. Sparliigan 13 joukkuetta pelasivat keskenään kolminkertaisen sarjan. Runkosarjan kahdeksan parasta joukkuetta pääsivät kevään pudotuspeleihin.

### Sarjataulukko

### Pelaajien tilastot

#### Pisteet

#### Levypallot

#### Koriin johtaneet syötöt

#### Muiden kategorioiden tilastoykköset

### Kuukauden pelaajat

## SM-karsintasarja
Runkosarjan toiseksi ja kolmanneksi heikoin joukkue pelasivat I-divisioonan toiseksi ja kolmanneksi tulleen joukkueen kanssa kaksinkertaisen sarjan yhdestä Sparliiga-paikasta. I-divisioonan voittaja, Torpan Pojat nousi suoraan Sparliigaan ja Sparliigan viimeiseksi jäänyt Äänekosken Huima putosi suoraan I-divisioonaan. SM-karsintasarja alkoi 23. maaliskuuta ja päättyi 3. huhtikuuta.

## Pudotuspelit
Pudotuspelit pelattiin paras viidestä -järjestelmällä eli kolme voittoa riitti ottelusarjan voittoon. Pronssimitalit jaettiin kuitenkin kahden ottelun yhteistuloksen perusteella.

### Ottelukaavio

## Palkitut
### Suomen Koripalloliiton valitsemat kauden parhaat

### IS-tähtikisa

## Lähteet
Jättiläisnaisen hyökkäys (vuoden 1958 elokuva)

**Jättiläisnaisen hyökkäys** (*Attack of the 50 Foot Woman*) on vuonna 1958 ensi-iltansa saanut tieteiselokuva. Elokuvan on ohjannut Nathan Juran ja pääosassa on Allison Hayes.

## Juoni
Elokuva kertoo rikkaasta Nancy Fowler Archerista. Nancyn mies Harry pettää Nancyä, nuoren Honeyn kanssa. Eräänä iltana Nancyn ollessa ajelulla, keskelle tietä laskeutuu suuri avaruusalus. Aluksesta nousee jättiläismies, jolloin Nancy ajaa pois paikalta. Poliisit eivät usko Nancyn tarinaa jättilläisestä, eikä liioin Nancyn mieskään. Niinpä Nancy saa suostuteltua miehensä mukaansa etsimään alusta. Lopulta pari löytää aluksen, mutta jättiläinen sieppaa Nancyn. Poliisit aloittavat Harryn johdolla Nancyn etsinnän ja lopulta löytävät hänet. Jotakin erikoista Nancylle on tapahtunut, sillä hän alkaa kasvaa hiljalleen yhä suuremmaksi. Lopulta Nancystä kasvaa samankokoinen kuin jättiläisestä, joka hänet sieppasi. Nancy löytää miehensä Honeyn luota, tappaa Honeyn raivoissaan ja ottaa Harryn mukaansa. Raivon vallassa Nancy alkaa tuhota kaupunkia.

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
*
Apollon (Formula 1 -talli)

**Apollon** oli sveitsiläinen Formula 1 -talli, joka osallistui ainoastaan yhteen osakilpailuun kaudella . Tallin autossa oli Ford Cosworth -moottori ja Goodyearin renkaat. Kilpakuljettajana oli sveitsiläinen Loris Kessel. Italian GP päättyi Apollonin osalta jo karsintaan.

## Tilastot ja saavutukset F1-sarjassa
()

## Lähteet
Kiilahihna

**Kiilahihna** (*V-belt*) on John Gatesin 1917 kehittämä poikkileikkaukseltaan kiilamainen (tasasivuinen puolisuunnikas),  tehonsiirtoon käytettävä hihnalenkki. Kiilahihnoja käytetään yleisesti teollisuudessa, erilaisissa koneissa ja autoissa.

## Toimintaperiaate
Kiilahihnassa tehonsiirtoon tarvittava kitkavoima syntyy hihnan kylkien puristuessa hihnapyörää vasten. Kapean kiilahihnan pintoihin syntyvä puristusvoima on liki puolitoistakertainen lattahihnan puristusvoimaan nähden. Kiilahihnassa on lattahihnaan verrattuna paljon kumia täyteaineena, joten paino/lujuus -suhde ja maksimi kehänopeus jäävät hieman lattahihnan vastaavia arvoja alhaisemmiksi. Mikäli on tarvetta akselien tahdistukselle, pitää käyttää hammashihnaa.

Sähkömoottorin tai muun vastaavan tehonlähteen akselille asennetaan ensiöpyörä jonka kehälle on sorvattu kolmionmuotoinen hihnan poikkileikkausta vastaava ura. Käytettävän laitteen hihnapyörässä on vastaava kolmiomainen ura. Hihnapyörien halkaisijaa säätelemällä voidaan vaikuttaa laitteiden kierrosnopeuksien suhteeseen, eli hihnakäytön välityssuhteeseen - tällöin kyseessä on CVT-vaihteisto.

## Kiilahihnan kireys
Hihnan kireys mitataan painamalla hihnaa sen juoksupyörien välin keskikohdasta määrätyllä newtoneissa mitattavalla voimalla, ja mittaamalla painuman syvyys. Mitattua painuman arvoa verrataan valmistajan ilmoittamaan arvoon. Jos painuma on liian syvä, hihna on löysällä, jos taas liian matala, hihna on liian kireällä. Kiilahihnan kireyttä voidaan säätää muuttamalla kyseisten akseleiden välisiä etäisyyksiä tai muuttamalla toisen akselipyörän leveyttä lisälevyjen avulla. Akselipyörän leveyttä muuttaessa hihna on löysällä, kun pyörän leveys on suuri (hihna on akselipyörän pohjalla), ja hihna on kireällä, kun pyörän leveys on pieni (hihna pyörii akselipyörän kehällä).

Hihnan optimaalinen kireys voidaan laskea, kun tiedetään siirrettävä teho, moottorin ja käytettävän laitteen tyyppi, välityssuhde ja sallittu akselin kuormitusvoima. Hihnan kiristysvoima aiheuttaa laakerikuormituksen ja samalla siirtää tehoa. Sen vuoksi on tärkeää, että hihnan kireys on oikea - liian kireä hihna aiheuttaa nopeaa mekaanista kulumista, ja liian löysällä hihnalla ei riitä puristusvoima, eli se luistaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kentso hihnalaskuri - Hihnalaskuri, jonka avulla voi määritellä hihnan pituuden kun tietää akselivälin ja hihnapyörän halkaisijan.
Verenpunainen aurinko

**Verenpunainen aurinko** (*Soleil rouge* tai *Red Sun*) on vuonna 1971 ensi-iltansa saanut lännenelokuva. Elokuvan ohjasi Terence Young. Pääosissa ovat Charles Bronson ja Ursula Andress.

Elokuva kertoo kahdesta rosvosta, Linkistä ja Gauchista, jotka suunnittelevat junan ryöstöä joukkoineen. Junassa on myös Japanin suurlähettiläs joka vierailee ensimmäistä kertaa Yhdysvalloissa. Hänellä on mukanaan erittäin arvokas samuraimiekka, joka on lahja Yhdysvaltojen presidentille. Link ja Gauch ryöstävät junan matkustajilta rahat ja kaikki arvoesineet – mukaan lukien kallisarvoisen samuraimiekan. Gauch kuitenkin pettää Linkin ja tämän joukot ottaen  rahat ja miekan itselleen. Raivostunut Link päättää lähteä Gauchin perään ja saa suurlähettiläältä avukseen tämän samurai-henkivartijan Kurodan. Tämä erikoinen kaksikko lähtee jäljittämään Gauchia ja arvokasta miekkaa.

## Rooleissa

## Arvioita
*Helsingin Sanomien* Pertti Avola kiteytti elokuvan vuonna 1985 tunkkaiseksi eurowesterniksi, jossa ei ole paljon tyyliä eikä tunnelmaa. Hänestä Youngin ohjaus on löysää ja pääroolit Mifunea lukuun ottamatta tylsiä. *[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo ”kansojen kohtaamisen” jäävän *Verenpunaisessa auringossa* horjuvaksi ja ulkokultaiseksi ja antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. *VideoHound’s Golden Movie Retriever* -elokuvaoppaalta ”naurettava ja tylsä” elokuva saa kaksi tähteä neljästä.

## Lähteet
Gavino Matta

**Gavino Matta** (9. kesäkuuta 1910 &ndash; 20. tammikuuta 1954) oli italialainen nyrkkeilijä. Hän voitti hopeaa Berliinin 1936 olympialaisten kärpässarjassa (alle 50,8&nbsp;kg) voitettuaan puolivälierissä Belgian Raoul Degrysen ja välierissä Yhdysvaltain Louis Daniel Laurian sekä hävittyään finaalissa Saksan Willy Kaiserille.

## Lähteet
* 
* Gavino Matta  Sports Reference LLC
Embassy Hill

**Hill** oli brittiläisen kaksinkertaisen Formula 1 -maailmanmestari Graham Hillin perustama F1-talli.

Talli kilpaili sarjassa kausina – saavuttaen kolme MM-pistettä.

## Historia
Tallin historia alkoi vuonna 1972, kun vaikeista ja kohtalaisista kausista kärsinyt Graham Hill perusti omaa nimeään kantavan tallin Formula 2 -sarjaan. Brabham valmisti autot ja sponsorina toimi Jägermeister. 

Kaudella 1973 Hill ilmoitti tallinsa Formula 1 -sarjaan, hankki sponsoriksi Embassy-savukefirman ja ajoi itse Shadow-tallin autolla kahdessatoista kilpailussa, joista hän menestyi parhaiten Belgian GP:ssa ollen yhdeksäs.

Kausi  toi mukanaan tallille Lolan valmistamat autot. Hill myös palkkasi talliinsa muita kuljettajia itsensä lisäksi. Guy Edwards ajoi kymmenessä kilpailussa ollen parhaimmillaan seitsemäs Ruotsin GP:ssa, jossa Hill oli kuudes. Saksalainen Rolf Stommelen ajoi kauden neljässä viimeisessä kilpailussa, joissa hän oli parhaimmillaan 11. sijalla. Myös Peter Gethin ajoi yhdessä kilpailussa, jossa hän keskeytti.

Kaudeksi 1975 talli kehitti Lolan autosta oman GH1-mallin, jolla Tony Brise ja Alan Jones saavuttivat kolme MM-pistettä. Tallin hyvät tulevaisuuden näkymät romuttuivat kuitenkin marraskuussa 1975, kun tallin väki oli palaamassa Ranskasta ajetuista testeistä ja Hillin ohjaama lentokone putosi sumuisella säällä maahan Lontoon lähellä. Kaikki koneessa olleet kuolivat, mukaan lukien Hill ja Brise.

## Formula 1-tulokset

## Huomioita

## Lähteet
Miekkailu kesäolympialaisissa 1980

**[[Kesäolympialaiset 1980|Moskovan kesäolympialaisissa 1980]] [[miekkailu]]ssa** kilpailtiin kahdeksassa lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa floretilla.

## Mitalistit

## Mitalitaulukko

## Lähteet

*
Rand

**Rand** voi tarkoittaa seuraavia:

## Sukunimi
* Austin L. Rand (1905−1982), kanadalainen eläintieteilijä
* Ayn Rand  (oik. *Ayn Rand O'Connor*, alk. *Alisa Zinovjevna Rozenbaum*, 1905-1982), venäläis-yhdysvaltalainen kirjailija ja filosofi
* Mary Rand (o.s. *Bignal*, 1940−2026), brittiläinen yleisurheilija ja olympiavoittaja
* Max Rand (1942–1992), suomalainen toimittaja

## Etunimi
* Rebecca Rand Kirshner, yhdysvaltalainen tv-käsikirjoittaja ja tuottaja
* Rand Mohamad Deeb, syyrialainen pakolainen, vuoden pakolaisnainen 2019
* Rand Paul (oik. *Randal Howard Paul*, s. 1963), yhdysvaltalainen poliitikko

## Muita
*Witwatersrand, myös *Rand*, vuoristo Etelä-Afrikassa
*Etelä-Afrikan randi (, ), Etelä-Afrikan rahayksikkö

## Katso myös
* RAND Corporation, yhdysvaltalainen ajatushautomo
* Krugerrandi (), eteläafrikkalainen kultaraha
* Rand Daily Mail, eteläafrikkalainen sanomalehti.
The Fabulous Johnny Cash

**The Fabulous Johnny Cash** on countrylaulaja Johnny Cashin kolmas albumi. Albumi nauhoitettiin vuonna 1958 ja julkaistiin tammikuussa 1959. Albumin tuottivat Al Quaglieri ja Don Law, ja sen julkaisi Columbia Records -levy-yhtiö.

Albumista julkaistiin vuonna 2002 uusintapainos, jossa on mukana kuusi ylimääräistä kappaletta.

## Kappaleet

## Lähteet
* Amazon.com: The Fabulous Johnny Cash

## Aiheesta muualla
*
Greatest!

**Greatest!** on countrylaulaja Johnny Cashin neljäs albumi. Se nauhoitettiin vuosina 1955–1958 ja julkaistiin vuonna 1959. Albumi ei nimestään huolimatta ole kokoelmalevy, vaan se on studioalbumi. Suurin osa albumin kappaleista on lainakappaleita. Levyn tuotti Sam Phillips ja julkaisi Sun Records.

Albumista julkaistiin 6. toukokuuta 2003 uusintapainos, jossa oli mukana neljä ylimääräistä kappaletta. Näistä kappaleista kolme on erilaisia versioita alkuperäisen albumin sisältäneistä vastaavista kappaleista.

## Kappaleet

## Lähteet
* Amazon.com: Greatest!

## Aiheesta muualla
*
Kaj Czarnecki

**Kaj Karl Boris Czarnecki** (10. syyskuuta 1936 Helsinki – 13. tammikuuta 2018 Yhdysvallat) oli suomalainen miekkailija.

Czarnecki edusti Suomea Rooman 1960 olympialaisten kalpamiekkailussa, jossa hän karsiutui sekä henkilökohtaisen kilpailun että joukkuekilpailun alkuerissä. MM-kilpailuissa hän edusti Suomea vuonna 1963, ja Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän sai floretilla hopeaa 1960 ja kalvalla pronssia 1961.

Kotimaassaan Czarnecki edusti Attackia, jonka perustajajäsen hän oli, Helsingin Nykyaikaisia 5-ottelijoita sekä Miekka-Miehiä. Hän voitti henkilökohtaisen Suomen mestaruuden floretilla kahdeksan kertaa, säilällä neljä kertaa ja kalvalla kolmasti.

Aktiiviuransa jälkeen Czarnecki asui Yhdysvalloissa, jossa hän valmensi maan nykyaikaisen viisiottelun olympiajoukkuetta 1972. 

## Saavutuksia

* PM-hopeaa floretilla 1960
* PM-pronssia kalvalla 1961
* SM-kultaa floretilla 1957–1959, 1961, 1963, 1964, 1967, 1968
* SM-kultaa säilällä 1958, 1962–1964
* SM-kultaa kalvalla 1958, 1961, 1963

## Lähteet
* 

### Viitteet
Eliminativismi

**Eliminativismi** on filosofiassa jotakin tyyppiä olevia entiteettejä koskeva näkemys, jonka mukaan kyseistä tyyppiä olevia entiteettejä ei ole olemassa.

Esimerkiksi materialistit ovat eliminativisteja aineettoman sielun suhteen, nykyaikaiset kemistit ovat eliminativisteja flogistonin suhteen, ja nykyaikaiset fyysikot ovat eliminativisteja kalorikin ja valoeetterin suhteen. Filosofian historiassa esimerkiksi kovat deterministit, kuten paroni d'Holbach (1770), olivat eliminativisteja vapaan tahdon suhteen, ja David Hume oli eliminativisti minän suhteen.

Nykyään eliminativismilla viitataan useimmiten mielenfilosofiseen eliminatiiviseen materialismiin, jossa ajattelu pyritään redusoimaan aineeseen. Se edustaa materialistista mielenfilosofiaa, ja kieltää eräiden mieleen liitettyjen oletettujen entiteettien, kuten uskomukset tai kvaliat, olemassaolon.

Eliminativismi tulee erottaa skeptisismistä, jonka mukaan totuutta jonkin asian suhteen ei tunneta. Eliminativismi eroaa myös jotakin tyyppiä olevia ilmiöitä koskevasta reduktionismista, joka ei kiellä ilmiöiden olemassaoloa, mutta pyrkii redusoimaan eli palauttamaan ne jotakin toista tyyppiä oleviin osiin tai toista tyyppiä koskeviin kuvauksiin.

## Katso myös

* Fiktionalismi
* Reduktionismi

## Lähteet
Beatrice Câșlaru

**Beatrice Nicoleta Coadă-Câșlaru** (s. 20. elokuuta 1975, Brăila) on entinen romanialainen uimari, joka edusti kotimaataan kolmissa kesäolympialaisissa, alkaen vuodesta 1996. Hän voitti olympiahopeaa 200 metrin sekauinnista ja pronssia 400 metrin sekauinnista Sydneyssä 2000.

Hän on syntynyt Brăilan kaupungissa, kuten ovat myös Romanian menestyksekkäimpiin naisuimareihin Câșlarun lisäksi lukeutuvat Diana Mocanu ja Camelia Potec.

## Lähteet
*FINA - biografia
Vr3

**Vr3** (ennen 1942 **O1**) eli **Kukko** on suomalainen järjestelyhöyryveturi. Sen rinnakkaismalli on Pr1 (*Paikku*). Näissä vetureissa on sama alusta, kattila ja kuljettajansuojus, mutta kupujen asettelu, koneisto sekä pyörästö ovat erilaisia johtuen veturien erilaatuisesta käyttötarkoituksesta. Samoin Vr3-vetureissa oli karja-auran paikalla kummassakin päässä vaihtotyössä tarvittava astinlauta.

Ensimmäinen Vr3 tilattiin vuonna 1924. Sen valmisti Hanomag Saksassa tehtaannumerolla 10351 ja se sai numeron **752**. 
Loput neljä valmisti Tampella Oy Tampereella.

## Käyttökokemuksia
Vr3 oli aikanaan suurin ja tehokkain järjestelyveturi Suomessa. Se osoittautui nopeasti onnistuneeksi hankinnaksi. Veturi oli Dr14-veturien tuloon asti tehokkain ja käyttökelpoisin laskumäkiveturi. 

Linja-ajossa nopeutta lisättäessä veturi alkoi helposti keikkua pituussuunnassa, koska siinä ei ollut telipyöriä vaan ainoastaan viisi vetopyöräparia. Myös hiili- ja vesitilojen ratapihatyöstä johtuva pieni kapasiteetti aiheutti ongelmia erityisesti siirtoajoissa. 

Yleisesti ottaen *Kukko* oli kuitenkin pidetty veturi. Osa nimestä sanotaan aiheutuneen sen mahtavaäänisistä hiukan normaalia kookkaammista viheltimistä; ne oli tarkoituksella suunniteltu niin, jotta kuuluisivat hyvin laajoilla ratapihoilla, joiden yleinen melutaso saattoi olla hyvinkin korkea. ”Kukon iloinen kiekaisu” oli puolen vuosisadan ajan tuttu ja pidetty ääni laskumäissä ja ratapihoilla. 

Veturimallissa kokeiltiin myös halkoturbiinia sodan jälkeen hiilipulan aikana vuonna 1949.  Veturiin ei kuitenkaan mahtunut yhtenä päivänä tarvittavaa määrää puita vaan lisää piti hakea jatkuvasti. Sen sijaan hiilipoltolla polttoainetta riitti mainiosti koko päiväksi.

## Käytöstä poisto ja säilytetyt veturit

Vr3-veturit olivat käytössä aivan höyrykauden loppuun eli vuoteen 1975. 

Prototyyppikappale **752** peruskorjattiin Kuopion konepajalla ja sijoitettiin Kuopion asemalle muistomerkiksi. 

Veturi numero **753** on Haapamäen museovarikolla ruostesuojattuna ja numero **755** Hyvinkään konepajalla.

Kaksi huonokuntoisimmaksi päässyttä, numerot **754** ja **756**, romutettiin 1970-luvulla.

## Lähteet
* Kari Salo: Kukkona laskumäessä – raskas vaihtoveturi Vr 3 Kukko; Resiina-lehti 4/95

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Afanasijs Kuzmins

**Afanasijs Kuzmins** (s. 22. maaliskuuta 1947) on latvialainen ampuja. Hänen päälajinsa on 25 metrin olympiapistooli. 

Kuzmins on osallistunut 8 olympiakisoihin vuosien 1976-2008 välillä. Kuzmins voitti kultaa päälajissaan Soulin olympiakisoissa 1988. Neljän vuoden päästä Barcelonan olympiakisoissa hän sijoittui hopealle Soulin kultamitalistin Ralf Schumannin jälkeen.

Kuzmins sai vielä villin kortin Pekingin 2008 olympialaisiin, jossa hän kilpaili 61-vuotiaana. Siellä hän sijoittui 13. tuloksella 565. Hän jäi 14 pisteen päähän finaalipaikasta.

## Lähteet
Olivier Kapo

**Olivier Kapo** (s. 27. syyskuuta 1980) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ranskan Ligue 2:ssa pelaavaa AJ Auxerrea. Pelipaikaltaan hän on hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

## Ura

Kapo aloitti ammattilaisuransa ranskalaisessa Auxerre'ssa vuonna 1999. Kesällä 2004 Italian suurseura Juventus hankki ranskalaisen pelioikeudet. Pelit Italiassa eivät kuitenkaan onnistuneet odotusten mukaisesti ja kolmen Juventus-kauden aikana Kapo vietti kaksi kautta lainalla Monacossa ja Levantessa.

Birminghamiin Kapo siirtyi 29. kesäkuuta 2007 kolmella miljoonalla punnalla. Maalien makuun hän pääsi heti ensimmäisessä liigaottelussa 12. elokuuta 2007 ottelussa Chelseaa vastaan. 3–2-tappioon päättyneen ottelun toisen Birmingham maalin teki suomalaishyökkääjä Mikael Forssell. Birminghamista Kapo siirtyi kesällä 2008 Wiganiin 4,4 miljoonan euron siirtosummalla. 

Tammikuussa 2010 Kapo siirtyi lainalle Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaan US Boulogneen. Hän pelasi seurassa kauden loppuun. Marraskuussa 2010 Kapo jätti Birminghamin organisaation ja siirtyi skotlantilaiseen Celticiin.  Peliaikaa Celticissä ei tullut odotusten mukaisesti ja lopulta yhteistyö päättyi erimielisyyksiin jo tammikuussa 2011. 

Helmikuussa 2011 Kapo jatkoi uraansa qatarilaisessa Al-Ahli Sports Clubissa, mutta pelasi seurassa lopulta vain viisi ottelua.

Tammikuussa 2012 Kapo palasi kasvattajaseuraansa AJ Auxerreen puolitoistavuotisella sopimuksella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kapon profiili soccerbase.comissa 
* Olivier Kapo (90minut.pl) (puolaksi)
Michael Duberry

**Michael Wayne Duberry** (s. 14. lokakuuta 1975 Enfield, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka on puolustaja. Chelseassa pelatessaan Duberry oli voittomassa Englannin liigacupia, Cup-voittajien cupia ja UEFA Super Cupia.

## Ura
Duberry aloitti uransa Chelseassa, jossa hän debytoi kaudella 1993–1994. Chelsea pestinsä aikana Duberry vietti seitsemän ottelua lainassa Bournemouthissa. Yhteensä kuuden Chelsea-kauden aikana Duberry pelasi 115 ottelua (87 liigassa) ja teki kolme maalia, mukaan lukien maali Old Traffordilla 2–1-voitto-ottelussa Manchester Unitedia vastaan. Lontoolais-seuran sinipaidassa Duberry oli mukana voittamassa Englannin liigacupia, Cup-voittajien cupia ja UEFA Super Cupia. Kun peliaika Chelseassa alkoi vähetä, siirtyi Duberry kesäkuussa 1999 Leeds Unitediin 4,5 miljoonalla punnalla.

Leedsissa Duberry ei koskaan täysin pystynyt murtautumaan avaukseen, kun joukkueessa pelasi muun muassa sellaisia nimiä kuin Rio Ferdinand, Jonathan Woodgate ja Dominic Matteo. Ensimmäinen kausi, jolloin Duberry sai peliaikaa säännöllisesti, oli 2003–2004. Leedsin ajauduttua vaikeuksiin Duberry siirtyi vuonna 2005 Stoke Cityyn, jossa hän oli pelannut jo lainalla Leedissa ollessaan. Stokessa Duberry oli selkeä avauskokoonpanon pelaaja eikä joutunut istunut 80 liigaottelun aikana kertaakaan penkillä. Hän oli myös joukkueen kapteeni.

31. tammikuuta 2007 Duberry siirtyi Readingiin, jossa hän teki ensiesiintymisensä 24. helmikuuta 2007 ottelussa Middlesbroughia vastaan. Readingissa Duberry pelasi heinäkuulle 2009, jolloin hän teki kaksivuotisen sopimuksen Englannin ykkösliigan Wycombe Wanderersin kanssa. Hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin ensimmäisen vuoden jälkeen, ja hän siirtyi helmikuussa 2010 Skotlannin valioliigan St. Johnstoneen.

Duberry pelasi yhden kauden St. Johnstonessa, mutta hän ilmoitti kauden jälkeen, ettei palaisi enää joukkueeseen. Hänen perheensä asui Lontoossa, vaikka hän itse pelasi jalkapalloa Skotlannissa. Duberry ilmoitti haluavansa löytää joukkueen lähempää perhettään. Hän tekikin kesäkuussa 2011 sopimuksen Englannin kakkosliigan Oxford Unitedin kanssa. Duberry pelasi avauskokoonpanossa Oxfordissa, mutta hän pystyi pelaamaan kaudella 2012–2013 vain 13 ottelussa vakavan niskavamman takia. Hän halusi kuitenkin jatkaa edelleen uraansa. Duberry harjoitteli kesän 2013 puoliammattilaisjoukkue Hendonin kanssa. Hän teki seuran kanssa lyhyen sopimuksen elokuun alussa, mutta hänet vapautettiin sopimuksesta jo kuun lopulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Duberryn profiili soccerbase.comissa
Cameron Jerome

**Cameron Zishan Jerome** (s. 14. lokakuuta 1986 Huddersfield, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin ykkösliigassa pelaavaa Milton Keynes Donsia. 185-senttimetriä pitkä Jerome on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Juniorina Jerome pelasi kotikaupunkinsa Huddersfield Townissa lisäksi Grimsby Townissa ja Sheffield Wednesdayssa. Ennen kuin Jerome siirtyi vuonna 2004 Cardiff Cityyn edusti hän Middlesbroughia. 

Kaudella 2004–05 Jerome teki 7 maalia 32 pelaamassaan ottelussa ja jatkoi hyvin myös seuraavalla kaudella ollen joukkueen paras maalintekijä 20 maalilla. Huimassa vireessä olleen Jeromen odotettu siirto Cardiffista tapahtui 31. toukokuuta 2006 kun Birmingham hankki hyökkääjän kolmella miljoonalla punnalla. Siirto oli myös pienelle seuralle hyvä, sillä Cardiff sai hankittua siirtorahoilla uusia pelaajia mm. Michael Chopran ja Stephen McPhail'n.

Ensimmäisen maalinsa Birminghamin paidassa Jerome teki 12. syyskuuta 2006 Loftus Roadilla ottelussa Queens Park Rangersia vastaan.

Siirtoikkunan viimeisenä päivänä elokuussa 2011 Jerome siirtyi Birminghamista Stokeen. Debyyttinsä hän teki Eurooppaliigan pelissä Kiovan Dynamoa vastaan. 

Kauden 2013-2014 hän pelasi lainasopimuksella Crystal Palacessa. Pelaamassaan kahdessakymmenessäkahdeksassa ottelussa hän onnistui maalinteossa kahdesti.

Elokuussa 2014 Norwich City ja Stoke sopivat siirrosta, jonka hinnaksi arvioitiin 1,5 miljoonaa puntaa.

## Aiheesta muualla
*Jeromen profiili soccerbase.comissa
Pedro Mendes

**Pedro Miguel da Silva Mendes** (s. 26. helmikuuta 1979 Guimarães, Portugali) on portugalilainen entinen jalkapalloilija. Molempijalkainen Mendes oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Mendes aloitti uransa FC Felgueirasissa, josta siirtyi Vitória Guimarãesiin vuonna 1999. Vitóriaa hän edusti seuraavat neljä kautta ennen kuin siirtyi FC Portoon, jossa hän oli voittamassa mestarien liigaa. 

Kesällä 2004 Mendes siirtyi Englannin liigakentille Tottenham Hotspuriin. Siirtosummaksi muodostui kaksi miljoonaa puntaa. Tottenhamissa hän pelasi kahden vuoden aikana vain 30 ottelua, kunnes Tottenham koutsi Martin Jol antoi luvan lähteä.

Tammikuun 2006 siirtoikkunan aikana Mendes siirtyi Portsmouthiin, jossa oli odotettavissa enemmän vastuuta. Mendes näytti kuuluvansa Portsmouthin miehistöön, kun portugalilainen iski kaksi maalia Manchester Cityn verkkoon. 

23. elokuuta 2006 ottelussa Manchester Citya vastaan Ben Thatcher taklasi kammottavan näköisesti Mendesia päähän kyynärpäällään. Tuomari ei nähnyt tilannetta, mutta videokuvien perusteella Englannin jalkapalloliitto rankaisi Thatcheria usean ottelun pelikiellolla. Myöhemmin Mendes on sanonut taklauksen olleen pahinta mitä on tapahtunut hänen urallaan.

Mendes siirtyi kesällä 2008 Portsmouthista skotlantilaiseen suurseura Glasgow Rangersiin kolmella miljoonalla punnalla.

Portugalin maajoukkueessa Mendes debytoi 20. marraskuuta 2002 ystävyysottelussa Skotlantia vastaan. Mendes pelasi urallaan kaksitoista maaottelua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Mendesin profiili soccerbase.comissa 
*Mendes Glasgow Rangersin virallisilla sivuilla
Matty Pattison

**Matthew "Matty" Pattison** (s. 27. lokakuuta 1986 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija, joka edustaa tällä hetkellä Malelodi Sundownsia. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.

Pattison aloitti jalkapallon pelaamisen jo nuorena. Vuonna 1997 Pattisonin perhe muutti Englantiin. 14-vuotiaana Pattison liittyi Newcastle Unitedin nuorisoakatemiaan. 

Elokuussa 2004 Pattison sai jo maistaa edustusjoukkueen makua, kun hän pelasi joukkueen mukana harjoitusottelun Celticia vastaan kauden  2004/05 kynnyksellä. Loukkaantuminen pilasi kuitenkin kauden. 

Edustusjoukkuedebyyttinsä Valioliigassa Pattison teki 25. helmikuuta 2006, kun hän tuli vaihdosta kentälle ottelussa Evertonia vastaan. Ensimmäistä kertaa avauksessa Pattison oli samana vuonna ottelussa West Bromwichia vastaan.

Marraskuussa 2007 Pattison lainattiin Norwichiin. Siirto muuttui pysyväksi tammikuussa 2008.

Pattison jäi kiinni rattijuopumuksesta 19. maaliskuuta 2008. Poliisin pysäyttäessä Pattisonilla oli ollut yllään vain alushousut ja t-paita. Syyksi tähän oli kertonut herätessään luullut olleensa myöhässä harjoituksista.

6. elokuuta 2009 Pattison siirtyi Etelä-Afrikan korkeimmalla pääsarjatasolla Premier Soccer Leaguessa pelaavaan Mamelodi Sundowns joukkueeseen.

## Aiheesta muualla
* Pattisonin profiili soccerbase.comissa
Gilby

**Gilby** oli brittiläinen Formula 1 -talli, jonka perusti Syd Greene. Talli osallistui kausina – yhteensä kuuteen osakilpailuun (asiakastallina kausilla – ja ). Kaksi kertaa tallin kuljettaja Keith Greene selvitti karsinnan ja selvisi kerran kilpailussa maaliin saakka. Tämä tapahtui Gilbyn valmistajien debyyttikilpailussa, jossa Greene oli tuloksissa 15. sijalla. Gilbyn asiakastallin autolla ajanut Ian Raby pääsi kerran kilpailuun, mutta keskeytti. 

## Formula 1-tulokset
### Gilby Engineering

 Gilby oli muiden tallien asiakastalli.

### Gilbyn asiakastallit

## Lähteet
Julian Barnes

**Julian Barnes** salanimi **Dan Kavanagh**, (s. 19. tammikuuta 1946 Leicester, Britannia) on englantilainen kirjailija. Hän kirjoittaa salapoliisiromaaneja salanimellä Dan Kavanagh.

Barnesin veli on filosofi Jonathan Barnes. Vuonna 2008 *[[The Times]]* asetti hänet 44. sijalle 50 parhaan sodanjälkeisen brittikirjailijan listassaan.

## Ura
Barnes valmistui Magdalen Collegesta 1968. Työskenneltyään leksikografina Oxford English Dictionaryn parissa hän alkoi 1977 kirjoittaa arvosteluja *New Statesman* ja *New Review* -lehdille. Työskenneltyään toimittajana, televisio-ohjelmakriitikkona ja New Yorker -lehden Lontoon kirjeenvaihtajana hän ryhtyi 1995 päätoimiseksi kirjailijaksi.

Barnesille myönnettiin vuonna 2011 Booker-palkinto teoksesta *The Sense of an Ending*.

## Palkinnot ja tunnustukset
* Somerset Maugham -palkinto, 1981  (teoksesta: *Metroland*)
* Geoffrey Faber Memorial Prize, 1985
* E. M. Forster Award, 1986
* Gutenberg Prize, 1987
* Chevalier dans l'Ordre des Arts et des Lettres, 1988
* Premio Grinzane Cavour, 1988
* Prix Fémina Étranger, 1992 teoksesta *Talking It Over*
* Shakespeare Prize, 1993
* Officier de l'Ordre des Arts et des Lettres 1995
* Commandeur de l'Ordre des Arts et des Lettres 2004
* Itävallan valtionpalkinto eurooppalaiselle kirjallisuudelle, 2004
* Booker-palkinto, 2011 teoksesta *The Sense of an Ending*

## Teokset
### Romaanit
**Metroland*, 1980 
**Before She Met Me*, 1982 
**Flaubert's Parrot*, 1984, Booker-palkinto-finalisti
**Staring at the Sun*, 1986 
**A History of the World in 10½ Chapters*, 1989 
**Talking it Over*, 1991 
**The Porcupine*, 1992 
**England, England*, 1998, Booker-palkinto-finalisti
**Love, etc*, 2000, teoksen *Talking it Over* jatko-osa
**Arthur & George*, 2005, Booker-palkinto-finalisti
**The Sense of an Ending*, 2011, Booker-palkinto

### Muut
**Letters from London*, Picador, London, 1995, journalism from *The New Yorker*, 
**Cross Channel*, 1996, kertomuksia
**Something to Declare*, 2002, esseitä
**The Pedant in the Kitchen*, 2003, kirjoituksia ruoanlaitosta
**The Lemon Table*, 2004, kertomuksia
**Nothing to Be Frightened Of*, 2008, muistelmat
**Pulse*, 2011, kertomuksia

### Suomennetut teokset
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Julian Barnesin kotisivut 
* British Councilin ylläpitämä kirjailijasivu (Archive.org 2011)
Papinsaaren hautausmaa

**Papinsaari** on hautausmaa-alue Kuhmoisissa Pirkanmaan maakunnassa. Se sijaitsee lähellä Kuhmoisen kirkonkylää Päijänteellä. Hautausmaansa, komean luontonsa ja historiallisen taustansa vuoksi Papinsaari lasketaan yhdeksi Kuhmoisten nähtävyyksistä. Papinsaaressa on jonkin verran asutusta, ja sen alueella on myös yksi Kuhmoisten venelaitureista.

Papinsaaressa on ollut kristinuskoa edeltänyt kalmisto ja uhripaikka. Sieltä on löydetty viikinkiajan alkuun 800-luvulle ajoittuvia esineitä, mm. pronssikoruja  kätkölöydöstä, muiden muassa sittemmin Kalevala-korun malliksi päätynyt Kuhmoisten kukot. Löydön eri tahoilta peräisin olevan materiaalin joukossa on useita eri kristillisiä symboleita käsittäviä esineitä, todennäköisesti gotlantilaisia. On arveltu, että jos esineet osoittavat Suomen varhaista kristillistä vaikutusta, niin silloin Gotlanti olisi näiden ensimmäisten vaikutusten, mahdollisesti jopa lähetystyön, lähtöalue. Toisaalta tässä nimenomaisessa kätkössä kristilliseksi tulkittava linturiipus (kyyhkyset) on kytketty yhteen pakanallisen Ukonvasaran/Torinvasaran sekä kampariipuksen kanssa.

Saaren entinen nimi lienee ollut Tapialansaari, kuten sitä on vielä vuoden 1532 tienoilla kutsuttu. Papinsaareksi nimi on muuttunut keskiajalla saaren päädyttyä kirkon haltuun. Kuhmoisten historia -kirjassa kerrotaan Papinsaaressa perimätiedon mukaan olleen vielä 1700-luvun puolenvälin tienoilla uhripuita, jotka kappalainen Simon Labbart oli hakkauttanut pois. Tämän jälkeen pakanallinen uhripaikka oli vaihtunut Papinsaaresta Vohluissaareen Vastiaislahden pohjukkaan.

Papinsaaren siunauskappeli on rakennettu 1966, ja se on Olli Kuusen suunnittelema. Siunauskappeli on vihitty myös kirkoksi. Papinsaaren siunauskappelin lasimaalausikkunan on toteuttanut Jaakko Somersalo.  Betonibrutalistista suuntausta edustavaa siunauskappelia pidetään erityisen kauniina esimerkkinä modernin aikakauden rakennustaiteesta. Sen julkisivu on modernille arkkitehtuurille tyypillisesti lautamuottikuvioitua betonia. Kokonaisuuteen kuuluu erillinen kellotapuli sekä piharakenteita. Siunauskappeli kuuluu Keski-Suomen maakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.  Papinsaaren hautausmaalla sijaitsee myös vuonna 1930 valmistunut museokappeli, joka toimi siunauskappelina ennen nykyisen valmistumista. Sen on suunnitellut kuhmoislainen maanviljelijä Väinö Paloniemi. Kappelit sijaitsevat toistensa läheisyydessä. 

## Lähteet
Pierre Boulle

**Pierre-François-Marie-Louis Boulle** (20. helmikuuta 1912 Avignon, Ranska – 30. tammikuuta 1994 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Hänen tunnetuimpia romaanejaan ovat *[[Kwai-joen silta]]* (1952) ja *[[Apinoiden planeetta]]* (1963), jotka tunnetaan myös elokuvasovituksistaan.

Avignonissa syntynyt Boulle opiskeli insinööriksi Pariisin École supérieure d'électricitéssa ja muutti vuonna 1938 Kaakkois-Aasiassa johtamaan kumiplantaasia lähellä Kuala Lumpuria. Toisen maailmansodan aikana hän toimi ranskalaisten vastarintaliikkeessä Kaakkois-Aasiassa, kunnes jäi vuonna 1943 kiinni ja joutui pakkotyöhön. Seuraavana vuonna, liittoutuneiden voiton lähestyessä, hänet järjestettiin pakoon. Melko pian sodan jälkeen Boulle palasi Ranskaan ja ryhtyi kirjailijaksi. Sota-ajan kokemukset näkyivät monissa hänen kirjoissaan.

Koska ''Kwai-joen sillan'' elokuvasovituksen käsikirjoittajat Michael Wilson ja Carl Foreman olivat Hollywoodin mustalla listalla, elokuvan käsikirjoitus merkittiin Boullen nimiin. Siten hän päätyi saamaan Oscar-palkinnon vuonna 1958. Wilson ja Foreman puolestaan saivat palkintonsa vasta postuumisti 1980-luvulla.

Boullen viimeiseksi teokseksi jäi vuonna 1992 julkaistu *A Nous Deux, Satan*. Hän kuoli vaikeaan sairauteen tammikuussa 1994.

## Suomennetut teokset
* *[[Kwai-joen silta]]* (*Le Pont de la rivière Kwai*), suomentanut Anna Louhivuori, Otava, 1952
* *Mitalin toinen puoli*, suom.  Louhivuori, Anna. Otava, 1958
* *Herrasmiehen ammatti*, suom.  Louhivuori, Anna. Otava, 1961
* *[[Apinoiden planeetta]]*, suom. Nyytäjä, Outi, Otava, 1964

## Lähteet
Brades

**Brades** on karibialaisen Montserratin epävirallinen pääkaupunki. Se sijaitsee saaren pohjoisosassa, ja asukasluku on noin 1&nbsp;300. Virallinen pääkaupunki Plymouth tuhoutui ja evakuoitiin vuoden 1997 tulivuorenpurkauksessa. Sen jälkeen Bradesiin rakennettiin tilapäiset hallintorakennukset.

## Lähteet
Heian-kyō

**Heian-kyō** (, kirjaimellisesti ’rauhan ja turvallisuuden pääkaupunki’) on Japanin Kioton kaupungin alkuperäinen nimi. Heian-kyō perustettiin vuonna 794, kun keisari Kanmu siirtyi sinne aiemmasta pääkaupungista Nagaoka-kyōsta. Muodollisesti se pysyi Japanin pääkaupunkina yli tuhannen vuoden ajan vuoteen 1869 saakka, kunnes keisari siirtyi Tokioon – lukuun ottamatta lyhyttä ajanjaksoa vuonna 1180, kun pääkaupunki oli Fukuhara-kyōssa. Kirjaimellisesti pääkaupunkia merkitsevää nimeä ”Kioto” (*Kyōto*) kaupungista alettiin käyttää vasta 1000-luvun loppupuolella.

Pääkaupungin siirtoa ehdotti Wake no Kiyomaro. Maan pääkaupunki oli aiemmin vaihtunut usein, ja Heian-kyōta edeltänyt pääkaupunki Nagaoka-kyō kärsi epävakaasta poliittisesta tilanteesta. Uuden pääkaupungin suunnittelu aloitettiin vuoden 793 alussa, ja keisari muutti sinne jo seuraavan vuoden syksyllä. Heian-kyō rakennettiin Kiinan Tang-dynastian pääkaupungin Chang’anin mallin mukaan ruutukaavaan, joka oli pohjois–eteläsuunnassa 5,32 kilometrin pituinen ja itä–länsisuunnassa 4,57 kilometrin levyinen. Vuoret ympäröivät Katsura- ja Kamojokien väliin rakennettua kaupunkia kolmelta suunnalta. Kaupungin pohjoisosan keskelle rakennettiin keisarillinen palatsi (*Daidairi*), ja sille johtava pohjois–eteläsuuntainen suurkatu *Suzaku-ōji* jakoi kaupungin palatsista katsottuna oikeaan eli läntiseen (*ukyō*) ja vasempaan eli itäiseen (*sakyō*) osaan. Kaupungin eteläporteille rakennettiin kaksi buddhalaista temppeliä sen suojelemiseksi, läntinen Sai-ji ja itäinen Tō-ji. 

Kaupunki kehittyi lähinnä idässä Kamojoen varrella, ja *ukyōn* alue jäi pitkään rakentamatta. Kaupunkia tuhosivat myös lukuisat tulipalot ja erityisen pahasti 1400-luvun Ōnin-sota. Myöhemmin sen suunnitteluun vaikuttivat merkittävissä määrin vasta Toyotomi Hideyoshin toteuttamat uudelleenrakennustyöt.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kia Asamiya

**Kia Asamiya** (; oikealta nimeltään **Michitaka Kikuchi** , s. 1963), on japanilainen mangaka. Hän on tullut tunnetuksi muiden muassa sarjoillaan *Martian Successor Nadesico*, *Silent Möbius*, *Dark Angel* ja *Steam Detectives*. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Kia Asamiya Grand Comics Database -sivustolla
Anselmo Duarte

**Anselmo Duarte** (21. huhtikuuta 1920 – 7. marraskuuta 2009) oli brasilialainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -näyttelijä. 

Duarte saavutti huomattavaa kansainvälistä mainetta elokuvallaan *Lupaus* (*O pagador de promessas*, 1962), joka voitti Kultaisen palmun ja tuomariston erikoispalkinnon Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa. Elokuva sai myös Oscar-ehdokkuuden. 

Duarte työsti myös muita merkittäviä elokuvia, kuten *Vereda de Salvaçãon* (1964), joka oli Kultainen karhu -ehdokkaana Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 1965.

Duarte oli tuomariston jäsenenä Cannesin elokuvajuhlilla 1971.

## Aiheesta muualla
*
Suzakumon

**Suzakumon** () oli Japanin muinaisten pääkaupunkien kuten Nara-kauden Heijō-kyōn ja Heian-kauden Heian-kyōn (eli nykyisen Kioton) keisarillisten palatsien eteläpuolinen pääportti. Se oli palatsien porteista kaikkein tärkein. 

Heijō-kyōn Suzakumon sijaitsi kaupungin 75 metriä leveän ja 4 kilometriä pitkän pääkadun pohjoispäässä. Paitsi että portti oli merkki keisarin vallasta ja toimi vartioituna sisäänpääsytienä palatsiin, sillä oli erilaisia funktioita: sen edessä otettiin vastaan ulkomaisia lähetystöjä, järjestettiin *[[utagaki]]*-juhlia ja keisari laskeutui uutenavuotena portille juhlistamaan vuoden vaihtumista. Heijō-kyōn Suzakumonista rakennettiin kopio alkuperäiselle paikalle vuosina 1991–1998 kaupungin 1300-vuotisjuhlallisuuksien kunniaksi. Portin arkkitehtuurista ei ole jäänyt jäljelle dokumentteja, joten se jouduttiin rakentamaan muun muassa arkeologisia tutkimuksia apuna käyttäen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pringle of Scotland

**Pringle Of Scotland** on brittiläinen korkealaatuisten kalliimman hintaluokan neulevaatteiden valmistaja joka on erikoistunut kashmirvilla tuotteisiin. 

## Historiaa
Robert Pringle, George Waldies ja Peter Wilson perustivat yhtiön Skotlannissa vuonna 1815, uusi yhtiö nimettiin perustajiensa mukaan Waldie, Pringle & Wilsoniksi.

## Aiheesta muualla
Pringle Of Scotland
Fytonomi

**Fytonomi** on luontaistuotealalla käytetty ammattinimike ravintolisä- ja rohdosasiantuntijoille. Provita Oy järjestää Suomessa fytonomikoulutusta. Fytonomi ei ole nimikkeenä kuitenkaan suojattu eli sitä voi  käyttää riippumatta siitä onko käynyt fytonomikoulutuksen.

Vuonna 2007 fytonomikoulutuksesta oli valmistunut hieman yli 200 henkilöä, ja heitä edustava yhdistys on Fytonomit ry.

## Koulutus
Provita Oy vastaa Suomessa terveystuotealalla toimivien ja alalle aikovien perus- ja jatkokoulutuksesta. Fytonomiksi on voinut opiskella vuodesta 1992 Helsingin yliopiston koulutus- ja kehittämiskeskus Palmenian järjestämillä noin 8 kk (18 ov / 27 op) kestävillä kursseilla. Vuodesta 2003 myös Laurea-ammattikorkeakoulu on tarjonnut mahdollisuuden erikoistua fytonomiksi. Pääsyvaatimuksena on hyväksytty luontaistuoteneuvojan koulutus ja vähintään yhden vuoden työkokemus luontaistuotealalta. 

Fytonomit ry:n mukaan fytonomikoulutuksen "*tavoitteena on kouluttaa luontaistuotealalle työntekijöitä, joilla on tarjota asiakkaille tietoa sovellettuna käytännön tilanteisiin ja näin auttaa asiakasta perehtymään itsehoidon mahdollisuuksiin. Koulutus antaa laajat tiedot eri ravintoaineiden ja rohdosten vaikutuksista ja niiden oikeasta käytöstä terveydenhoidossa.*"  Suomen Terveystuotekauppiaiden Liiton ja Fytonomi ry:n mukaan fytonomikoulutuksen vaatimisella työntekijöiltä on tarkoitus lisätä alan organisoitumista ja siten vähentää alan pahimpia lieveilmiöitä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Fytonomit ry:n kotisivut
Sergei Bondartšuk

**Sergei Fjodorovitš Bondartšuk** (; 25. syyskuuta 1920 – 20. lokakuuta 1994) oli venäläinen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -näyttelijä. Hänen Leo Tolstoin romaaniin perustuva elokuvansa *Sota ja rauha* (1968) voitti parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon. 

Bondartšukin muita elokuvia ovat *[[Ihmisen kohtalo]]* (1959) ja *Waterloo* (1970). Ohjaaja oli Sosialistisen työn sankari, Stalin-palkittu ja Neuvostoliiton kansantaiteilija. Hän istui Cannesin ja Venetsian elokuvajuhlien tuomaristossa. 

Bondartšuk kuoli sydänkohtaukseen 74-vuotiaana, ja hänet haudattiin Novodevitšin hautausmaalle. Näyttelijä Natalja Bondartšuk on Sergei Bondartšukin ja Inna Makarovan tytär. 

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Hiltunen, Taneli: ”Sergei ja Fjodor Bondartšuk: Sotadraamaa kahdessa polvessa”. *Filmihullu* 2/2019.

## Aiheesta muualla
*
Inna Makarova

**Inna Vladimirovna Makarova** (; 28. heinäkuuta 1926 – 25. maaliskuuta 2020) oli venäläinen näyttelijä. Hän valmistui Gerasimovin elokuvainstituutista Moskovassa ja aloitti uransa teatterissa.

Makarova voitti jo vuonna 1949 Stalin-palkinnon. Vuonna 1985 hänelle myönnettiin lisäksi Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvo.

Näyttelijä Natalja Bondartšuk on Inna Makarovan ja elokuvaohjaaja Sergei Bondartšukin tytär.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Heijō-kyō

**Heijō-kyō** (, myös *Heizei-kyō* tai *Nara no miyako*) oli Japanin pääkaupunki Nara-kaudella vuosina 710–784. Se sijaitsi nykyisen Naran kaupungin länsipuolella, ja on arveltu, että sen nimen muodostavat kirjoitusmerkit saatettiin tuolloin lukea ”Nara”. Pääkaupunki siirrettiin paikalle Fujiwara-kyōsta Naran eteläpuolelta. Heijō-kyō käsitti noin 2&nbsp;500 hehtaarin laajuisen alueen ja siellä arvellaan olleen noin 100&nbsp;000 asukasta.

## Historia
Nara-kausi merkitsi vilkasta kulttuurivaihtoa muiden Itä-Aasian maiden kanssa ja kiinalaisen hallinto- ja lakijärjestelmän (*[[ritsuryō]]*) omaksumista. Myös uusi pääkaupunki suunniteltiin kiinalaisen fengshui-opin mukaan ruutukaavaan. Kiinalaisista kaupungeista poiketen sitä ei kuitenkaan ympäröity muurein. Keisarillinen Heijō-palatsi sijaitsi suorakulmion muotoisen kaupungin pohjoisosassa pohjois-eteläsuuntaisen valtakadun päätepisteenä. Siihen kuului poliittisten ja uskonnollisten seremonioiden hoitoon tarkoitettuja rakennuksia ja keisarillinen residenssi. Aiemman Fujiwara-palatsin rakennukset purettiin ja rakennusmateriaali siirrettiin Heijō-kyōhon uuden kaupungin käyttöön. Palatsin eteläpuolelle nousi aatelisten asuinalue. Heijō-kyō oli huomattavasti suurempi kuin aiemmat pääkaupungit ja sen reunoille rakennettiin useita isoja buddhalaisia temppeleitä, kuten Tōdai-ji vuonna 745. Kaupunkiin perustettiin myös itäinen ja läntinen markkina-alue. Se sijaitsi uuden kansallisen tieverkon keskiössä.

Heijō-kyō oli pysyvämpi pääkaupunki kuin monet aiemmat esihistoriallisen ajan lyhytaikaiset pääkaupungit. Silti senkin pääkaupunkiasema katkesi väliaikaisesti, kun keisari Shōmu pakeni aatelin keskinäisiä taisteluja Kuniin ja Naniwaan. Pääkaupunkia päätettiin siirtää jälleen vuonna 784 Nagaoka-kyōhon; siirron syyksi on epäilty buddhalaisten temppelien liian suureksi kasvanutta vaikutusvaltaa. Tämäkin pääkaupunki jäi lyhytikäiseksi, kunnes hovi siirtyi vuonna 794 Heian-kyōhon eli nykyiseen Kiotoon.

## Nykytila
Entisen Heijō-palatsin jäänteet on otettu Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta ”muinaisen Naran historialliset monumentit”. Osia palatsista on rekonstruoitu.

## Kuvia

Tiedosto:Heijokyo - Map of major buildings.png|Kartta Heijō-kyōn merkittävimmistä rakennuksista
Tiedosto:Sakitatanamikofungun.jpg|Heijō-kyōn sijaintipaikka satelliittikuvassa, palatsi vasemmalla
Tiedosto:Heijokyo_Suzakumon_05.JPG|Heijō-kyōn uudelleenrakennettu Suzakumon-portti
Tiedosto:181103 Heijo Palace Daigokuden Nara Japan01bs.jpg|Heijō-kyōn palatsin sijaintipaikka
Tiedosto:Daigoku-den_at_Heijō_Palace_under_repair_2010.jpg|Palatsin uudelleenrakennettu Daigoku-den, taustalla Tōdai-ji
Tiedosto:090124 wakakusa yamayaki.jpg|Ruohon polttoa Wakakusavuorella, Suzakumon etualalla


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 平城宮跡資料館
Natalja Bondartšuk

**Natalja Sergejevna Bondartšuk** (; s. 10. toukokuuta 1950) on venäläinen näyttelijä ja elokuvaohjaaja, joka muistetaan muun muassa Harin roolista Andrei Tarkovskin *[[Solaris (vuoden 1972 elokuva)|Solariksessa]]* (1972).

Bondartšuk syntyi Moskovassa elokuvaohjaaja Sergei Bondartšukin ja näyttelijä Inna Makarovan tyttärenä. Hän opiskeli Gerasimovin elokuvainstituutissa ja teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1969.

Bondartšukin ensimmäinen ohjaus on vuodelta 1982. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*