open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alex Oikkonen

**Alex Kristopher Oikkonen** (s. 15. lokakuuta 1994 Joutseno) on suomalaissyntyinen puertoricolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Kakkosen Kultsu FC:tä ja on pelannut myös Puerto Ricon maajoukkueessa.

## Seurajoukkueura

Oikkosen isä on suomalainen ja äiti puertoricolainen. Hänen kasvattajaseuransa on Joutsenon Kullervo, jonka lisäksi hän pelasi juniorina Kultsun ja LAUTP:n yhteisjoukkueessa UK-Akatemiassa sekä Kultsun ja Imatran Palloseuran yhteisjoukkueessa Etelä-Karjalan Pallossa. Kaudella 2011 Oikkonen pelasi Kultsu FC:n riveissä miesten otteluita Kaakkois-Suomen Kolmosessa, kunnes perhe muutti Puerto Ricoon.

Puerto Ricossa Oikkosen seura oli Bayamón, jossa hän pelasi paikallista pääsarjaa Liga Nacionalia. Syksyllä 2012 Oikkonen siirtyi yhdysvaltalaisen Major League Soccer -seuran FC Dallasin akatemiajoukkueeseen, jonka kanssa hän osallistui Yhdysvaltain jalkapalloliiton Development Academy -sarjaan. Tammikuussa 2013 hän sai kutsun alankomaalaisen NAC Bredan testileirille.

Heinäkuussa 2013 Oikkonen kävi espanjalaisen Martosin testissä, mutta palasi kuitenkin loppukaudeksi Suomeen Kultsu FC:n joukkueeseen. Kultsu FC sijoittui Kolmosen lohkonsa toiseksi ja nousi lopulta täydennysmenettelyn kautta Kakkoseen kaudeksi 2014.

Kaudeksi 2014 Oikkonen teki sopimuksen Veikkausliigan Myllykosken Pallon kanssa. Hän pelasi MYPAn riveissä kahdessa Liigacupin ja yhdessä Suomen Cupin ottelussa, kunnes toukokuussa 2014 hänet lainattiin Kultsu FC:lle. Oikkosen oli määrä pelata Kultsu FC:ssä koko kausi 2014, mutta inhimillisen erehdyksen seurauksena hänen lainasopimuksensa jäi uusimatta syyskuussa ennen siirtoajan umpeutumista ja hänen pelioikeutensa jäi MYPAlle. Hän debytoi liigassa 14. syyskuuta 2014 ottelussa Turun Palloseuraa vastaan ja pelasi kaikkiaan kolmessa liigaottelussa kaudella 2014.

MYPA menetti liigapaikkansa talousepäselvyyksien vuoksi talvella 2015. Oikkonen palasi kaudeksi 2015 Kultsu FC:hen.

## Maajoukkueura

Oikkonen oli mukana vuoden 2013 alle 20-vuotiaiden Pohjois-Amerikan-, Keski-Amerikan- ja Karibian-mestaruuskilpailuihin yltäneessä Puerto Ricon nuorten maajoukkueessa.

Puerto Ricon miesten maajoukkueessa Oikkonen debytoi 14. marraskuuta 2011 vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuiden karsintaottelussa Saint Luciaa vastaan. Hän pelasi joukkueessa myös vuosien 2012 ja 2014 Karibian-mestaruuskilpailuiden karsinnoissa. Hän teki maajoukkueuransa ensimmäisen maalin 9. syyskuuta 2012 ottelussa Saint-Martinia vastaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Alex Oikkonen Veikkausliigan sivustolla
*
Teratornis

***Teratornis merriami*** (eli "Merriamin korppikotka") oli suuri korppikotkan kaltainen petolintu, joka eli Pohjois-Amerikassa varhaiselta Pleistoseenilta myöhäiselle pleistoseenille. Hyvin säilyneitä fossiileja on löydetty muun muassa kuuluisista La Brean tervahaudoista.

## Ulkonäkö ja käyttäytyminen

*Teratornis merriamin* siipien kärkiväli oli 3,5–3,8 metriä, ja *T. woodburnensisin* jopa yli neljä metriä. Kalasääksen tavoin *Teratornisien* ravinto koostui suurelta osin kalasta. Ne saalistivat myös muun muassa muita lintuja, kaniineja ja muita pikkunisäkkäitä. Myös haaskat kelpasivat. *Teratornis* pystyi repimään saalistaan paloiksi, muttei käyttämään samanlaista voimaa kuin esimerkiksi kotkat.

## Katso myös
* *[[Argentavis]]*
Hawker Fury

**Hawker Fury** on kaksitasoinen hävittäjälentokone. Se oli brittiläisvalmisteinen mäntämoottorihävittäjä, jota suunniteltiin ja valmistettiin Britanniassa maailmansotien välissä.

Hawker Fury oli vielä joissain maissa käytössä toisen maailmansodan puhjetessa. Royal Air Force aloitti Hawker Furyn palveluskäytön vuonna 1931. Tyyppi oli ensimmäisiä 200 mailin tuntinopeuden (322&nbsp;km/h) ylittäneitä koneita. Pyörien muotosuojat saaneet Mk II -tyypin koneet saatiin käyttöön vielä vuonna 1937. Sen suurin nopeus oli 359&nbsp;km/h. Mk II:ta edelsivät niin kutsutut Intermediate- ja High Speed -kehitysversiot, jotka rahoitettiin yksityisen rahoituksen turvin.

Aktiiveissa taistelutoimissa kone otti osaa taisteluihin Espanjan sisällissodassa 1936-1939 sekä italialaisia vastaan vuosina 1940–1941.

Hawker Furyn moottori oli 640 hevosvoiman Rolls-Royce Kestrel VI -V-moottori, joka oli alkusarjan tuotantoon verraten 20% tehokkaampi. Aseistuksena oli kaksi ohjaamon eteen asennettua 7,7&nbsp;mm runkokonekivääriä. Koneen lakikorkeus oli 8 &nbsp;990 metriä.

## Tekniset tiedot

## Lähteet
*Chant, Chris: II Maailmansodan lentokoneet, Karisto, 2008, Hämeenlinna (suom. Petri Kortesuo) Alkuteos: Amber Books, 1999  (s. 159)

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*http://www.aviation-history.com/hawker/fury.html
*http://www.aviastar.org/air/england/hawker_fury.php
2C-N

**2C-N** on psykedeelinen fenetyyliamiini, sen syntetisoi ensimmäisen Alexander Shulgin.

2C-N:n suolat ovat väriltään kirkkaan keltaisesta oranssiin, tämä johtuu sen typpiryhmästä. Muiden 2C-ryhmän aineiden suolat ovat valkoisia.

Shulgin listaa kirjassaan *[[PiHKAL]]* sopivan annoksen olevan 100–150&nbsp;mg. 2C-N otetaan yleensä syömällä. Vaikutukset kestävät tyypillisesti 4–6 tuntia.

2C-N on luokiteltu Suomessa kuluttajamarkkinoilta kielletyksi psykoaktiiviseksi aineeksi.

## Katso myös
* NBOMe
* Psykedeeliset tryptamiinit‎
* Lysergihapon amidit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Erowid - käyttökokemuksia 
* PiHKAL-kirja osoitteessa Erowid 
* isomerdesign.com
Leaving

**Leaving** on yhdysvaltalaisen elekronista musiikkia tekevän Skrillexin kuudes EP, joka julkaistiin alkuvuonna 2013.

## Kappaleet
Madison Bumgarner

**Madison Kyle Bumgarner** (s. 1. elokuuta 1989 Pequannock, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, pelipaikaltaan syöttäjä, joka edustaa Major League Baseball (MLB) -sarjan San Francisco Giantsia. Bumgarner on voittanut World Seriesin kolmesti (2010, 2012 ja 2014).

Bumgarner valittiin vuoden 2007  1. kierroksen 10. varauksella San Francisco Giantsiin. Hän teki debyyttinsä Giantsissa vuonna 2009 yhdessä sieppari Buster Poseyn kanssa, ja sittemmin kaksikko on saanut mainetta yhtenä MLB:n lähihistorian parhaimmista syöttäjä ja sieppari -pareista. Bumgarner syötti vuoden 2010 World Seriesin neljännessä ottelussa kahdeksan juoksutonta vuoroparia edesauttaen joukkuettaan ensimmäiseen World Series -voittoon 56 vuoteen. Kaksi vuotta myöhemmin hän syötti seitsemän juoksutonta vuoroparia World Seriesin toisessa ottelussa. Vuonna 2014 hän teki ennätyksen asettamalla World Seriesin alhaisimman vastuujuoksuarvon, ja hänet nimettiin World Seriesin arvokkaimmaksi pelaajaksi (MVP).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
2C-D

**2C-D** on psykedeelinen fenetyyliamiini, ja sitä käytetään joskus enteogeenina. Se syntetisoitiin ensimmäisen kerran vuonna 1970, ja sen käyttöä ihmisille tutki myöhemmin Alexander Shulgin. Kirjassaan PiHKAL Shulgin listaa annostukseksi 20–60 mg, mutta monet ovat suositelleet suurempaa annosta. 

## Annostus

Pienemmillä annoksilla (10 mg tai vähemmän) 2C-D:tä on tutkittu potentiaalisena älylääkkeenä eli nootropiinina. 2C-D:tä otetaan tavallisesti suun kautta, mutta sitä voidaan myös nuuskata. Nuuskaaminen voi aiheuttaa kovaa kipua, mutta tällöin myös annokset ovat 1–15 mg luokkaa.

## Ominaisuudet

2C-D:stä ei ole olemassa paljoa tietoa, esimerkiksi sen myrkyllisyydestä, koska sitä ei ole laajemmalti tutkittu. Shulginin mukaan 2C-D:n vaikutus kestää tyypillisesti 4–6 tuntia, ja Shulgin itse kuvaili ainetta "farmakologiseksi tofuksi", joka tarkoittaa sitä että sekakäytettäessä sitä muiden aineiden kanssa, sen vaikutus voi olla huomattavasti voimakkaampi; tofu itsessään imee makua itseensä.

## Laki
Listattu valtioneuvoston asetuksessa kuluttajamarkkinoilta kielletyistä psykoaktiivisista aineista.

## Katso myös
* NBOMe
* Psykedeeliset tryptamiinit‎
* Lysergihapon amidit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Erowid-portaali 
* PiHKAL-kirja osoitteessa Erowid 
* isomerdesign.com
Procoptodon

**Procoptodon** oli jättiläiskengurusuku, jonka laji *P. goliah* eli Australiassa pleistoseenikaudella ja hävisi sukupuuttoon 50&nbsp;000 vuotta sitten.

## Ulkonäkö
Suurin *Procoptodon*-lajeista oli *P. goliah*, se oli suurin koskaan elänyt kenguru. Sillä oli korkeutta lähes kaksi metriä ja painoa 232 kiloa.
Muut suvun lajit olivat pienempiä, *Procoptodon gilli* oli koko alaheimonsa pienin laji. Se oli noin metrin korkuinen.
*Procoptodonin* jalat muistuttivat hevosen kavioita. Molemmissa eturaajoissa oli kaksi erittäin pitkää sormea ja kynttä.

## Ravinto ja muuta tietoa
*Procoptodon* riipi käsillään kuin saksilla lehtiä puista. Ne vaeltelivat ryhmissä muinaisen Australian tasangoilla. Syy lajin häviämiseen 50&nbsp;000 vuotta sitten saattoi olla ihmisen aiheuttama, mutta on myös näyttöä, että *Procoptodoneja* saattoi elää vielä 18&nbsp;000 vuotta sitten. Jättiläiskengurun jäännöksiä voi ihailla muun muassa Etelä-Australiassa.

## Lähteet
Citi Field

**Citi Field** on vuonna 2009 valmistunut baseballstadion Queensin piirikunnassa, New Yorkin kaupungissa Yhdysvalloissa. Stadionin nimisponsori on rahoitusalan yritys Citigroup.

Stadionin omistaja ja pääkäyttäjä, MLB-joukkue New York Mets rakensi Citi Fieldin korvaamaan vanhentunut Shea-stadion. Vanha stadion myös purettiin uuden tieltä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Schulthessin kaari

**Schulthessin kaari** (aiemmin **heijastunut Lowitzin kaari**) on harvinainen halomuoto. Se näkyy yleensä sivuauringoista ylöspäin kaartuvina kaarina.

Schulthessin kaarella on Lowitzin kaaren tapaan kolme osamuotoa, jotka ovat kovera, kupera ja terävä Schulthessin kaari. Kovera ja kupera ovat sivuauringon kautta kulkevia kaaria, jotka pisimmillään ulottuvat alasivuaurinkoon asti. Näin pitkinä niitä on havaittu vain lentokoneesta, koska yleensä aurinko on jääsumunäytelmien aikana niin matalalla, etteivät kaaret näy horisontin takia kovin pitkinä. Terävää komponenttia ei ole kertaakaan havaittu, mutta se on simulaatioiden mukaan selkeimmillään horisontin alapuolella niin, että sen havaitseminen onnistunee vain lentokoneesta. Halo on teoriassa värillinen, mutta käytännössä usein valkea.

Schulthessin kaaren aikaansaa laatta-Lowitz-asentoinen jääkide, eli laattakide, joka pyörii kahden vastakkaisen prismapintasärmän välisen akselin suhteen. Valon kulku jääkiteessä on lähes sama kuin Lowitzin kaarella. Yksi ilmiön selittämisen ongelmista on se, ettei kuperaa ja koveraa komponenttia ole havaittu samaan aikaan, vaikka ne simulaatioissa näkyvät aina yhdessä.

Ensimmäisen kerran halon valokuvasi Emil Schulthess vuonna 1957 Etelämantereella. Aiemmin Gösta Liljequist oli tehnyt ilmiöstä piirroshavainnon vuonna 1951 Etelämantereella.

## Katso myös
* Haloilmiö

## Lähteet
Suunnistuksen maailmancup 2013

**Suunnistuksen maailmancup 2013** oli järjestyksessään 19. suunnistuksen maailmancup. Vuoden 2013 maailmancup koostui 13 osakilpailusta, jotka järjestettiin Uudessa-Seelannissa, Norjassa, Ruotsissa, Suomessa sekä Sveitsissä.

## Kilpailut

### Miehet

### Naiset

## Maailmancupin loppupisteet

### Miehet

### Naiset

## Lähteet
* 
* 
*
Vauhtiveikko

**Vauhtiveikko** (*Desperate Moves*, myös nimillä *A Desperate Case, Rollerboy, Save the Last Dance for Me, Steigler and Steigler, Stiegler: A Desperate Case* ja *Stiegler: A Serious Case*) on vuonna 1981 julkaistu Ovidio G. Assonitisin ohjaama ja tuottama italialais-yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Steve Tracy, Eddie Deezen ja Isabel Sanford. Sivuosia näyttelevät muun muassa Paul Benedict, Christopher Lee ja Dana Handler.

*Vauhtiveikon* on käsikirjoittanut Alan Berger, Roberto Gandus ja Kathy Gori. Elokuva julkaistiin Italiassa vuonna 1981. 

Elokuvassa rullalautaileva ujo poika haaveilee jengijohtajan tyttöystävästä, jonka hän lopulta saakin.

## Näyttelijät

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 *Vauhtiveikko* saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Königsbergin Albertus-yliopisto

**Königsbergin Albertus-yliopisto**, , oli maineikas Itä-Preussin alueella toiminut saksalainen yliopisto. Se perustettiin vuonna 1544, jolloin se oli Marburgin jälkeen toinen protestanttinen yliopisto. Toisen maailmansodan loppuvaiheessa 1945 Itä-Preussi siirtyi Neuvostoliiton haltuun, ja saksalaisen yliopiston historia päättyi. Kaupungin nimeksi tuli Kaliningrad.

Yliopiston perusti Preussin (Brandenburg-Ansbachin) ruhtinas Albrekt Brandenburgilainen (, ). Tarkoituksena oli harjoittaa tiedettä protestanttisessa hengessä ja kilpailla lähialueen katolisten oppilaitoksia, esimerkiksi Vilnan yliopistoa vastaan. Yliopiston kutsumanimi oli *Albertina*, ja sen virallisessakin nimessä oli perustajansa mukaan sana Albert.

Yliopistossa toimi 1800-luvulla lukuisia maineikkaita tutkijoita. Varsinkin filosofia ja matematiikka olivat vahvoja aloja Albertinassa. Filosofeista erityisesti Johann Gottlieb Fichte, Immanuel Kant ja Johann Gottfried Herder ovat kuuluisia Albertinan kasvatteja. Matematiikassa muodostui suorastaan königsbergiläinen koulukunta, johon kuuluivat Carl Gustav Jacob Jacobi ja hänen oppilaansa Karl Wilhelm Borchardt, Eduard Heine, Otto Hesse ja Friedrich Julius Richelot.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Anders Johan Hipping

**Anders Johan Hipping** (18. joulukuuta 1788 Koskenkylä – 8. marraskuuta 1862 Uusikirkko) oli suomalainen pappi ja historiantutkija.

Hippingin vanhemmat olivat Pernajan kappalainen David Hipping (1753–1819) ja Juliana Forsskåhl. Hän kävi 1800-1803 Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1804. Hipping oli viulistina keisarillisessa hoviorkesterissa Pietarissa 1807–1811. Palattuaan Suomeen hänet vihittiin papiksi Porvoon hiippakunnassa 1812.

Hipping oli Pernajan kappalaisena toimineen isänsä apulaisena 1812 ja Pietarin lukion suomalaisten oppilaiden uskonnonopettajana 1813–1823. Hän toimi samalla myös valtakunnankansleri kreivi Nikolai Rumjantsevin kirjastonhoitajana 1820–1823. Hippingistä tuli Vihdin kirkkoherra 1823 ja hän sai rovastin arvon 1833. Hänestä tuli lääninrovasti 1842 ja viimeksi hän oli Viipurin läänin Uudenkirkon kirkkoherrana vuodesta 1847.

## Julkaisuja
* *Beskrifning öfver Perno socken i Finland*, St. Petterburg 1817, uusi painos Östra Nylands förlag, Lovisa 1978 (Teos digitaalisessa muodossa Doriassa)
* *[[Pontus de la Gardie]], oder Nachforschungen über eine in der Gegend um St. Petersburg bekannte Volkssage*, St. Petersburg 1819
* *Bemerkungen über einen in den russischen Chroniken erwähnten Kriegszug der Russen nach Finnland*, St. Petersburg 1820
* *Neva och Nyenskans intill S:t Petersburgs anläggning : historisk skildring. Första delen*, Frenckell, Helsingfors 1836
* *Utkast till en undersökning om tyska landet i Finland*, 1842
* *Beskrifning öfver Vichtis socken*, Frenckell, Helsingfors 1845 (Teos digitaalisessa muodossa Doriassa), ilmestynyt W. J. P. Hidénin suomentamana nimellä *Vihdin pitäjä*, Vihti-seuran julkaisuja 1. Helsinki 1965
* *Om svenska språkdialecten i Nyland*, 1846

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Hipping. Nordisk familjebok.
Naisten maailmankisat

**Naisten maailmankisat** (Women's World Games) järjestettiin neljä kertaa vuosien 1922 ja 1934 välillä. Vuonna 1921 Alice Milliatin toimesta perustettiin Kansainvälinen Naisten Urheiluliitto (Fédération Sportive Féminine Internationale, FSFI). Liitto ryhtyi heti seuraavana vuonna järjestämään naisille omia *olympiakisoja* (jeux Féminins Mondiaux – naisten maailmankisat). Yleisurheilun lisäksi kisoissa pelattiin kori- ja käsipalloa.

## Naisten maailmankisat 1922

Ensimmäiset Naisten maailmankisat pidettiin Pariisissa yksipäiväisenä tapahtumana. Kahdeksantoista urheilijaa kilpaili yleisurheilussa 20&nbsp;000 katsojan läsnä ollessa.

**Lajivoittajat**

## Naisten maailmankisat 1926

Toiset kisat käytiin Göteborgissa, Ruotsissa 1926. Osanottajia oli kaikkiaan kymmenestä kansakunnasta, muun muassa Japanista.

**Lajivoittajat**

## Naisten maailmankisat 1930

Kansainvälinen olympiakomitea (IOC) kielsi FSFI:tä käyttämästä sanaa ”Olympia” lajiensa yhteydessä. KOK ja IAAF (International Amateur Athletics Federation) hyväksyivät vastapainoksi kokeilumielessä muutamia naisten lajeja  vuoden 1928 kesäolympialaisiin. Lajimäärä oli kuitenkin hyvin rajallinen.

FSFI ei pitänyt tätä tyydyttävänä, ja vaikka pidättäytyikin käyttämästä ”Olympia” -nimikettä, järjesti se kolmannet maailmankisansa Prahassa 7.–9. syyskuuta 1930, Osanottajia oli yli 200 kaikkiaan 17 maasta ja yleisöä yli 15&nbsp;000.

**Lajivoittajat**

## Naisten maailmankisat 1934
Neljännet maailmankisat järjestettiin Lontoossa, Englannissa 1934.

**Lajivoittajat**

Vuosina 1932 ja 1936 lisättiin naisten lajeja olympiakisojen ohjelmaan. Berliinissä 1936 pidetyssä kongressissa FSFI lakkautettiin ja naisurheilijat liittyivät IAAF:iin. Vuodeksi 1938 Wieniin suunnitellut naisten maailmankisat näin ollen peruuntuivat, mutta naisille järjestettiin omat Euroopan mestaruuskilpailunsa yleisurheilussa. Lakkautettaessa kuului naisten kansainväliseen liittoon 24 maata, mukana ei kuitenkaan ollut muun muassa Suomi.

## Lähteet
* Martti Jukola: Urheilun Pikkujättiläinen, WSOY 1951
* Mitalistiluettelo

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Svenska normallyceum

**Svenska normallyceum** eli **Ruotsalainen normaalilyseo** (myös **Norsen**) oli vuosina 1864–1977 Helsingissä toiminut ruotsinkielinen oppikoulu. Se perustettiin J. V. Snellmanin aloitteesta. Aluksi koulun nimi oli *Helsingfors normalskola*, mutta se muutettiin myöhempään muotoonsa vuonna 1874. Vuosina 1867–1872 koulussa oli myös suomenkielinen osasto. Axel Hampus Dahlströmin suunnittelema koulurakennus Unioninkadulla Kaartinkaupungissa valmistui vuonna 1880.

Vuoteen 1974 koulu oli ainoastaan pojille, mutta tuolloin se yhdistettiin ruotsinkielisen tyttölyseon kanssa ja muutettiin yhteiskouluksi. Peruskoulujärjestelmään siirtymisen yhteydessä vuonna 1977 koulu jaettiin lukioksi ja yläasteeksi, jotka sen jälkeen toimivat samoissa tiloissa nimillä Gymnasiet Svenska normallyceum ja Högstadiet Svenska normallyceum. Lukio yhdistettiin vuonna 2015 Tölö specialiseringsgymnasiumin kanssa Tölö gymnasiumiksi, joka toimii Töölössä.

Norsenin vanhassa rakennuksessa toimivat nykyään ruotsinkielisen peruskoulun Grundskolan Norsenin luokat 5–9. Rakennus peruskorjattiin vuonna 2016. Se on nykyään Helsingin vanhin yhä alkuperäisessä käyttötarkoituksessaan oleva koulurakennus.

## Lähteet
Uudenkaupungin makeavesiallas

**Uudenkaupungin makeanvedenallas** on Uudenkaupungin edustalla sijaitseva makeavesiallas. Altaan erottaa Saaristomerestä pengertie, joka toimii alueen saariston rengastienä. Kyseessä on Suomen toiseksi suurin merenlahdesta padottu järvi, ja sen vettä johdetaan Uuteenkaupunkiin, Kustaviin, Taivassaloon ja Vehmaalle.

Makeanvedenaltaan keskellä on saarijono, joka erottaa sen kahteen eri osa-alueeseen Velhoveteen ja Ruotsinveteen. Altaaseen laskevat Sirppujoki ja sen sivuojana toimiva Maurumaansalmenoja. Makeanvedenaltaan veden laatu on pitkälti kytköksissä Sirppujokeen, jonka valuma-alueeseen kuuluu lähes 90&nbsp;% altaan pinta-alasta. Joen valuma-alueella on paljon sulfidimaata, joten altaaseen päätyvä vesi on hapanta.

## Historia
Uudessakaupungissa aloitti 1960-luvulla toimintansa Kemiran lannoitetehdas, jota varten tarvittiin raakavesilähde. Tämän johdosta alueelle padottiin vuonna 1965 allas, joka eristi alueen sisävedeksi. Käytännössä tämä tapahtui yhdistämällä suuri joukko saaria penkerein. Työhön vaadittiin 130&nbsp;000 kuutiota maa-ainesta, ja samassa yhteydessä penkereelle ja saarille rakennettiin maantie, joka nykyään tunnetaan myös Velhoveden rengastie -nimisenä matkailureittinä.

## Vedenlaatu ja kasvisto
Allas muuttui makeavetiseksi kolmen vuoden kuluessa patoamisesta, ja samalla myös sen kasvisto muuttui huomattavasti. Makeanvedenallas oli vuosikymmenien ajan ongelmallinen alue, sillä siellä tapahtui nopeita ja usein hyvin haitallisiakin muutoksia. Pahimmillaan allas happamoitui hyvin nopeasti Sirppujoen tuomien sulfaattien ansiosta, mikä johti kalakuolemiin. Makeanvedenaltaassa rehotti aiemmin rentovihvilä-niminen vesikasvi, mikä johti toistuviin ongelmiin.

Uudenkaupungin makeanvedenaltaasta on kehittynyt kirkasvetinen ja niukkatuottoinen ekosysteemi. Sen aiempi murtovesille tyypillinen kasvisto katosi jo pian patoamisen jälkeen, ja 1980-luvulla alueelle ilmestyi useita makeanveden lajeja. Näiden joukossa on muun muassa upos- ja kelluslehtisiä kasveja. Happamuutta osoittava pH-arvo on ollut nykyään kymmenen vuoden (1995–2004) keskiarvona 6,1. Makeanvedenaltaan tilanne on vakiintunut, sillä Sirppujoen valuma-alueella ei tehdä enää ojituksia ja kuivatuksia entiseen tapaan.

## Lähteet
Carl Immanuel Qvist

**Carl Immanuel Qvist** (23. syyskuuta 1827 Hamina – 30. tammikuuta 1897 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja sanomalehtimies.   

Qvistin vanhemmat olivat kirkkoherra Carl Johan Qvist ja Catharina Naht. Hän tuli filosofian kandidaatiksi 1850 ja lisensiaatiksi 1852 (väitöskirjan aihe *De philosophia juris Hegeliana*). Qvist perusti Johannes Alfthanin kanssa Wiborg-lehden ja toimi sen avustajana ja päätoimittajana 1855–1860. Tämän jälkeen hän avusti muitakin liberaaleja sanomalehtiä ja toimi 1861 sen hyväksi, että Tammikuun valiokuntaa koskevasta suunnitelmasta olisi syntynyt perustuslain edellyttämä valtiopäiväkutsu. Jouduttuaan liikemiehen toimissaan vararikkoon ja menetettyään samaan aikaan vaimonsa ja lapsensa koleran uhrina Qvist ryhtyi 40-vuotiaana opiskelemaan lääkäriksi. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1873. Hänen lääketieteen väitöskirjansa ja eräät muutkin julkaisunsa koskivat juuri koleraa. 1873 Qvististä tuli Helsingin kaupungin vt. ja 1878 vakinainen kaupunginlääkäri. Hän teki muun muassa aloitteen Marian sairaalan perustamisesta. 1877 Qvist sai vastuulleen rokotusainevarikon ja teki sitten useiden vuosien aikana mikroskooppisia ja bakteriologisia tutkimuksia keinotekoisesti tuotetusta rokotusaineesta, jotka eivät kuitenkaan johtaneet toivottuihin tuloksiin. Helsinkiin rakennettiin 1894 hänen aloitteestaan  eläinvaksiinin valmistuslaitos.

Qvistin ensimmäinen puoliso vuodesta 1864 oli Selma Fredrika Poppius (k. 1867) ja toinen vuodesta 1885 Sofia Elisabet Renqvist (k. 1920).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*  Viitattu 19.1.2013.
* Forsius, Arno 1998. Carl Immanuel Qvist – sanomalehtimies, poliitikko, teollisuusmies ja kaupunginlääkäri. Suomen Lääkärilehti, no. 14, s. 1721.
Gustave Adolphe Hirn

**Gustave Adolphe Hirn** (1815–1890) oli ranskalais-saksalainen fyysikko. Hän oli puuvillatehtaan insinööri Colmarissa Elsassissa. Hirn tutki lämmön energialuonnetta. Hänen merkittävin teoksensa on *Théorie mécanique de la chaleur* (2 osaa, 1861).

## Lähteet
Hirn

**Hirn** voi tarkoittaa seuraavia:

## Henkilöitä
*Akseli Hirn (1845–1906), suomalainen pappi, Suomen Lähetysseuran lähetysjohtaja
*Carl Hirn (1886–1949), suomalainen säveltäjä
*Eva Hirn (1877–1948), kirjailija ja pakinoitsija
*Fritz Hirn (1834–1910), suomalainen kuurojen opettaja, kuurojen yhdistystoiminnan alullepanija ja viittomakielen kehittäjä
*Gustave Adolphe Hirn (1815–1890), ranskalais-saksalainen fyysikko
*Hans Hirn (1896–1970), suomalainen kirjastonjohtaja ja historioitsija, Yrjö ja Karin Hirnin poika
*Joseph Hirn (1848–1917), itävaltalainen historioitsija
*Julius Hirn (1868–1914), suomalainen toimittaja, viittomakielen kehittäjä ja kuurojen yhdistystoiminnan alullepanija
*Karin Hirn (1869–1943), suomalainen kirjallisuuden ruotsintaja, Yrjö Hirnin puoliso
*Karl Hirn (1872–1907), suomalainen levientutkija ja opettaja
*Marta Hirn (1903–1995), Kansallismuseon kuvakokoelmien hoitaja ja tietokirjailija, Yrjö ja Karin Hirnin tytär
*Mauritz Hirn (1851–1937), suomalainen tehtailija, venesuunnittelija ja purjehduksen ja ampumaurheilun harrastaja
*Nisse Hirn (1911–1976), nimimerkki *Filmimies*, suomalainen elokuvakäsikirjoittaja
*Sven Hirn (1925–2013), suomalainen kirjastonjohtaja ja tietokirjailija
*Taavi Hirn (1874–1951), suomalainen kemisti, insinööri, kemian teknologian professori, rehtori
*Yrjö Hirn (1870–1952), suomalainen professori, diplomaatti, kulttuuripersoona ja esseisti

## Suku
*Hirn, Sakalaista alkuperää, Ruotsista suomeen saapunut Suomalainen suku
Paluu Taikavuorelta

**Paluu Taikavuorelta** () on vuonna 1978 ensi-iltansa saanut John Houghin ohjaama yhdysvaltalainen seikkailuhenkinen perhe-elokuva. *Paluu Taikavuorelta* on The Walt Disney Companyn vuoden 1975 elokuvan *[[Pako taikavuorelle]]* jatko-osa. Toinen jatko-osa, *[[Beyond Witch Mountain]]*, julkaistiin vuonna 1982 televisioelokuvana.

Elokuvan pääpahiksia Letha Wedgeä ja tohtori Victor Gannonia näyttelevät Bette Davis ja Christopher Lee. Kim Richards uusii roolinsa Tiana ja Ike Eisenmann Tonyna.

*Paluu Taikavuorelta* sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 10. maaliskuuta vuonna 1978. Elokuva on julkaistu VHS:lle ja DVD:lle.

## Näyttelijät

## Tuotanto
*Paluu Taikavuorelta* -elokuvan käsikirjoituksen laati Malcolm Marmorstein Alexander Keyn hahmojen pohjalta. Elokuva on kuvattu Technicolor-menetelmällä Kalifornian Los Angelesissa ja Pasadenassa. Elokuva jäi Jack Soon viimeiseksi elokuvaksi.

Bette Davis suostui elokuvaan, koska *Paluu Taikavuorelta* oli sellainen elokuva, jonka Daviksen lapsenlapsetkin pystyivät katsomaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Arvid Renner

**Arvid Renner** (10. joulukuuta 1704 Rauma – 27. toukokuuta 1762 Vehkalahti) oli tuomari ja virkamies, joka toimi Suomen ylikamreerina.    

Rennerin vanhemmat olivat kirkkoherra Claudius Renner ja Anna Riprander. Rennerin ensimmäinen puoliso vuodesta 1743 oli Elisabet Welin (k. 1745) ja toinen vuodesta 1746 Anna Maria Niilontytär, joka oli kauppias Henrik Dannenbergin leski (k. 1778). Renner toimi ensin  lääninkonttorissa Turussa ja sitten Turun kaupungin rahastonhoitajana. 1737 Renner nimitettiin Ala-Satakunnan kruununvoudiksi ja Pikkuvihan aikana vastoin tahtoaan aluksi Turun lääninkamreeriksi ja sitten koko Suomen ylikamreeriksi. Rauhanteon jälkeen Qvist siirtyi 1743 Venäjän haltuun jääneen Kyminkartanon eli Kymin ja Lappeen tuomiokunnan tuomariksi. Sitä ennen hän laati Pietarissa hallinto-ohjelman Viipurin lääniä varten, joka vahvistettiin 1744 ja osaltaan vaikutti Vanhan Suomen säilymiseen länsimaisena oikeus- ja kulttuurialueena.  Myös tuomiokuntatyönsä puitteissa Renner puolusti maakunnalle rauhansopimuksessa taattuja oikeuksia. 1750- ja 1760-lukujen taitteessa hän laati laamanni M. Martinsin kanssa ehdotuksen eräänlaiseksi maakunnan edustuslaitokseksi, jota ei kuitenkaan hyväksytty Pietarissa. 1700-luvun puolivälissä Renner osti omistukseensa Summan kartanon Haminassa.

## Lähteet
Karl Hirn

**Karl Engelbrecht Hirn** (1872–1907) oli suomalainen levientutkija ja opettaja. Hän väitteli tohtoriksi 1901 ja oli vuodesta 1899 Jyväskylän lyseon kollega (opettaja). Hän oli suolattoman veden levien parhaita asiantuntijoita.

## Julkaisuja
**Monographie und Iconographie der Oedogoniaceen*, 1900
**Studien über die Oedogoniaceen* I, 1906

## Lähteet
Taavi Hirn

**Taavi (David) Hirn** (16. toukokuuta 1874 Kärkölä – 12. elokuuta 1951 Kärkölä) oli suomalainen kemisti, insinööri ja professori. Hänen isänsä oli Karl David Axel Hirn. Hän oli Polyteknillisen opiston opettaja 1898–1908, Teknillisen korkeakoulun kemiallisen teknologian professori 1908–1941 ja rehtori 1916–1919. Hänen puolisonsa oli kirjailija Eva Hirn (o.s. Bergroth) vuodesta 1902.

## Lähteet
Nutcracker Fantasy

**Nutcracker Fantasy** () on Takeo Nakamuran ohjaama japanilainen stop motion -animaatioelokuva vuodelta 1979. *Nutcracker Fantasy* perustuu löyhästi Pjotr Tšaikovskin *[[Pähkinänsärkijä]]*-balettiin (1892) ja E. T. A. Hoffmannin novelliin *The Nutcracker and the Mouse King* (1816). Elokuva on julkaistu sekä englanninkielisenä että japaninkielisenä.

*Nutcracker Fantasy* sai ensi-iltansa kotimaassaan Japanissa 3. maaliskuuta vuonna 1979. Yhdysvalloissa elokuva julkaistiin 6. heinäkuuta vuonna 1979. Elokuva esitettiin myös Chicagon elokuvajuhlilla lokakuussa 1979.

*Nutcracker Fantasy* oli ehdokkaana ilmestymisensä aikoihin neljään elokuvapalkintoon, joista se voitti yhden.

## Ääninäyttelijät

## Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Hirvas (koski)

**Hirvas** (ven. *Гирвас*, *Girvas*) on koski Karjalan tasavallassa Suununjoessa, noin 90 km Petroskoista luoteeseen. Koski on noin 0,5 km pitkä, ja sen putouskorkeus on 12,1 m.

Paikalla on sijainnut vanha lyydiläiskylä, jossa on nykyään noin tuhat asukasta. Hirvaksen vanha tulivuori paljastui vuonna 1931 patoa rakennettaessa pohjoispuoliseen Päläjärveen kanavaan. Vuonna 2015 alueelle on perustettu nähtävyydeksi tulivuoripuisto "Girvas Park".  

## Lähteet
Vartiolaiva Merikarhu

**VL Merikarhu** oli Suomenlahden merivartioston vartiolaiva. Merirajan valvonnan ja Suomenlahdella partioinnin lisäksi alusta käytettiin ympäristön valvonta- ja suojelutehtävissä. Aluksessa oli kiinteä öljyntorjuntajärjestelmä ja se pystyi toimimaan myös kemikaalionnettomuuksissa. VL *Merikarhu* pystyy kulkemaan 50 senttimetrin kiintojäässä 5 solmun nopeudella.

Suomen rajavartiolaitos luopui *Merikarhun* käytöstä vuonna 2019 ja alusta yritettiin myydä. Keväällä 2020 Etelä-Kymenlaakson ammattiopisto anoi Rajavartiolaitoksen esikunnalta, että alus luovutettaisiin vastikkeetta koulutus- ja harjoituskäyttöön. Valtioneuvosto päätti marraskuussa 2020 aluksen luovutuksesta oppilaitokselle.

## Tehtävät
* Merirajan vartiointi sekä Suomenlahden aluemeren, yleisen järjestyksen ja turvallisuuden valvonta     
* Rajaliikenteen valvonta
* Alueellisen koskemattomuuden valvonta ja turvaaminen, tarvittaessa voimakeinoin
* Meritilannekuvan ylläpito ja täydennys
* Meripelastusvalmius ja siihen osallistuminen
* Valmius toimia onnettomuuspaikan pelastustöiden johtoaluksena/johtajana (OSC = On-Scene-Coordinator)
* Vedenalainen etsintä, tutkinta ja paikantaminen sekä vedenalaiset nosto- ja korjaustyöt
* Ympäristön valvonta yhdessä Suomen ympäristökeskuksen kanssa 

## Kalusto
* Merirajan valvontajärjestelmä
* ELOP-valvontakamera(video- ja lämpökamera)
* Integroitu navigointijärjestelmä ja DP-paikallaanpitojärjestelmä
* AES-90 valvontalaite kohteiden seurantaan merialueella
* Syvyyspommit sekä 12,7 mm konekivääri
* Valmiusvene (RIB) partiointiin ja meripelastukseen, nopeus noin 50 solmua
* Klein-Viistokaikuluotain ja ROV-laitteisto vedenalaisiin tehtäviin
* Aluksella on 2–4 sukeltajaa, jotka operoivat 0–60 metrin syvyydessä
* Pintailmajärjestelmä
* Suurtehovesi/vaahtotykki
* Siirrettävä palo- ja vauriontorjuntakalusto
* Lääkintähytti, varustettu mm. hapenanto- ja lääkitysvälinein, sekä paarit helikopteriin vinssausta varten
* Mobimar-kiinteä öljynkeräysjärjestelmä kapasiteetiltaan 60m³/h ja siirrettävää öljyntorjuntapuomia 400 metriä
* Kyky toimia räjähdysvaarallisilla tai myrkyllisiä kaasuja sisältävällä alueella sisätilojen hermeettisyyden, kaasusuojapukujen ja -antureiden avulla
* Kannettavat happi- ja säteilymittarit
* Näytteenotovarustus (ympäristövahingoissa)

## Katso myös
* Suomen rajavartiolaitos
* VL Telkkä (1999, poistunut 2014)
* VL Tavi (2002, poistunut 2014)
* VL Tiira (2004, poistunut 2014)
* VL Tursas (1986)
* VL Uisko (1987)
* VL Turva (2014)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Guggenheim (suku)

**Guggenheim** on yhdysvaltalainen, sveitsinjuutalaistaustainen suku. Guggenheimit olivat merkittäviä kaivos- ja valimoteollisuuden omistajia 1800-luvulla ja aikanaan yksi maailman rikkaimmista suvuista. Guggenheimit myivät yhtiönsä pois 1900-luvulla ja ryhtyivät hyväntekijöiksi ja lahjoittajiksi sekä taidemesenaateiksi.

## Historia

Guggenheimin suku on kotoisin pienestä sveitsiläisestä Lengnaun kylästä, jossa he asuivat ainakin vuodesta 1696 lähtien. Vaikka Lengnaun juutalaisten elämää rajoitettiinkin monin tavoin, Guggenheimit onnistuivat vaurastumaan. Lopulta Simon Meyer Guggenheim (1792–1869) muutti Lengnausta Yhdysvaltoihin tavoittelemaan vapaampaa elämää vaimonsa ja 12 lapsensa kanssa.

Yhdysvalloissa Guggenheimit myivät kankaita, vaatteita, mausteita ja kaikenlaista pikkutavaraa, joita he tilasivat Euroopasta. Simonin poika Meyer Guggenheim (1828–1905) ansaitsi omaisuuden rautatieosakkeilla ja alkoi sijoittaa kaivostoimintaan Länsi-Yhdysvalloissa. Hän perusti oman sulaton Coloradoon ja lopetti suvun kirjailu- ja tekstiililiiketoiminnan, keskittyen täysin kaivos- ja sulattotoimintaan. Guggenheimit laajensivat sulattotoimintaansa Meksikoon ja ostivat ja avasivat siellä kaivoksia. Meyerin pojan Daniel Guggenheimin suhdetoiminnan ansiosta Guggenheimit saivat Meksikon johdolta erivapauksia, eikä heidän tarvinnut maksaa tullia Yhdysvalloista tuotaville tarvikkeilleen.

Seuraavaksi Guggenheimit alkoivat rahoittaa Alaskan kuparinlouhintaa J. P. Morganin lainan avulla. Perustettiin *Alaska Syndicate*, josta Guggenheimeilla oli vähän yli kolmasosa pääomasta sekä hallinnollinen ja tekninen osaaminen, minkä vastineeksi he saivat suurimman osan yhtiön tuotoista. Ensimmäisen maailmansodan myötä kuparin kysyntä nousi ja Guggenheimit rikastuivat entisestään. Rahansa he sijoittivat uusiin kaivoksiin ja metsiin Pohjois- ja Etelä-Amerikassa sekä Afrikassa.

1900-luvun alussa Guggenheimit yritettiin ostaa pois metallinsulatusalalta, mutta myytyäänkin sulatuslaitoksensa veljekset säilyttivät vallan uuden sulatusmonopoliyhtiön ASARCOn hallituksessa.

1900-luvun aikana Guggenheimit lopulta jättivät liikeyrityksensä ulkopuolisten hoidettavaksi ja siirtyivät säätiöiden, museoiden ja stipendirahastojen perustamiseen sekä hyväntekeväisyyteen. Guggenheimien säätiöistä tunnetuimpia on Solomon R. Guggenheimin säätiö, joka on perustanut Guggenheimin nykytaiteen museoita eri puolille maailmaa. Harry Frank Guggenheim (1890–1971) rahoitti avaruusmatkatutkimusta. Peggy Guggenheim oli merkittävä taidemesenaatti.

Guggenheim Partners on Guggenheimin suvun omistama sijoitusyhtiö, joka perustettiin alun perin hoitamaan suvun yksityisiä varoja.

## Suvun merkittäviä jäseniä

* Simon Meyer Guggenheim (1792–1869)
** Meyer Guggenheim (1828–1905)
*** Daniel Guggenheim (1856–1930)
**** Harry Frank Guggenheim (1890–1971)
*** Solomon R. Guggenheim (1881–1949)
*** Simon Guggenheim (1867–1941)
*** Benjamin Guggenheim (1865–1912)
**** Peggy Guggenheim (1898–1979)

## Lähteet
* 
### Viitteet
Okinawa (1944)

**Okinawa** oli keisarillisen Japanin laivaston Ukuru-luokan saattaja (), joka suojasi pääosan palvelusurastaan saattueita. Se osallistui toisessa maailmansodassa kahden Yhdysvaltain laivaston sukellusveneen upottamiseen.

## Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1942 hankinnoissa Nihon Kōkanilta Tsurumista, missä köli laskettiin 10. joulukuuta 1943. Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1944 ja otettiin palvelukseen kaksi kuukautta myöhemmin 16. elokuuta.

## Palvelus
Alus lähti 5. lokakuuta 1944 Kuresta suojaten *Asamamarua*, jollaa oli 5&nbsp;000 maavoimien ja laivaston sotilasta. Alukset saapuivat 6. lokakuuta Mojiin, mistä ne jatkoivat edelleen 8. lokakuuta Shanghaihin.

Marraskuussa 1944 alus osallistui Leyten saaren joukkojen täydentämiseen operaatio TA:ssa saattamalla kuljetusaluksia. Joulukuussa se saattoi lentotukialus *[[Kaiyō]]a*.

Alus hyökkäsi 14. huhtikuuta 1945 syvyyspommein yhdessä saattajien *[[CD-8]]* ja *[[CD-32]]* kanssa Yhdysvaltain laivaston sukellusveneen *[[USS Snook (SS-279)|USS Snookin]]* kimppuun. Ei ole tiedossa, upposiko sukellusvene juuri tässä hyökkäyksessä. Alus ja saattaja *[[Aguni (1944)|Aguni]]* joutuivat 27. toukokuuta ilmahyökkäykseen Koreansalmessa, jolloin *Aguni* vaurioitui pahoin tutka-ohjatusta lentopommista. Sukellusvene *[[USS Bonefish (SS-223)|USS Bonefish]]* upotti 19. kesäkuuta 1945 rahtialus *[[Konzanmaru]]n*, jolloin *Okinawa* sekä saattajat *[[CD-63]]* ja *[[CD-207]]* upottivat sukellusveneen miehistöineen syvyyspommein.

Lentotukialus *[[USS Independence (CVL-22)|USS Independencen]]* lentokoneet upottivat *Okinawan* Maizurun lähellä 30. heinäkuuta 1945. Se poistettiin alusluettelosta 15. syyskuuta 1945.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Trudoljubivaja ptšela

**Trudoljubivaja ptšela** (, ”Työteliäs mehiläinen”) oli kirjailija Aleksandr Sumarokovin Pietarissa vuonna 1759 julkaisema Venäjän ensimmäinen yksityinen kirjallisuuslehti. 

Sumarokov julkaisi lehdessä omia runojaan ja ensimmäiset satiiriset proosateoksensa ja jatkoi kamppailuaan Mihail Lomonosovia vastaan. Lehdessä julkaistiin myös kirjallisuutta, historiaa ja filosofiaa käsitteleviä esseitä. Siinä ilmestyi käännöksiä mm. Voltairen ja Jonathan Swiftin teoksista. 

Muita tekijöitä olivat muun muassa Grigori Kozitski, Aleksandr Ablesimov ja Aleksei Rževski. Sensuurin aiheuttamista poistoista ja viivästymisistä kärsineen lehden ilmestyminen lakkasi jo samana vuonna ilmeisesti keisarillisen hovin tyytymättömyyden takia.

## Lähteet
Henrik Leopold Melander

**Henrik Leopold Melander** (15. marraskuuta 1819 Helsinki – 24. tammikuuta 1890 Helsinki) oli suomalainen opettaja.  

Melanderin vanhemmat olivat tullintarkastaja Henrik Melander ja Sofia Dorothea Dittmar. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1844 ja tuli seuraavana vuonna Kuopion yläalkeiskoulun kollegaksi sekä sitten 1851 konrehtoriksi ja 1855 rehtoriksi. 1862-1863 hän oli stipendiaattina ulkomailla, valmistautuen perustettavan ruotsalaisen normaalikoulun historian yliopettajaksi, mihin virkaan hänet nimitettiin 1864. Melander laati ahkerasti historian oppikirjoja, joita käännettiin myös suomeksi ja käytettiin noin 30 vuotta Suomen kansa- ja oppikouluissa, joitakin myös Ruotsissa. Hän oli Kasvatusopillisen yhdistyksen perustajia ja kuului sen aikakauskirjan toimittajiin 1865-1870. Melander puolusti kansanvalistusta ja kansanopistojen asiaa sekä toimi vuoden 1879 koulukomiteassa suomenkielisten koulujen perustamisen puolesta. Melanderin puoliso vuodesta 1853 oli Elise Leontine Ewald (k. 1918). Gustaf Melander, Henrik Melander ja Kurt Melander olivat heidän lapsiaan.

## Lähteet
Henrik Melander

**Henrik Melander** (20. elokuuta 1854 Kuopio – 18. marraskuuta 1905 Turku) oli suomalainen opettaja ja valtiopäivämies.  

Melanderin vanhemmat olivat yliopettaja Henrik Leopold Melander ja Elise Leontine Enwald. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1881 ja toimi sitten  opettajana Helsingin suomalaisessa alkeisopistossa. 1888 hän tuli Turun suomalaisen klassillisen lyseon latinan lehtoriksi ja 1890 lyseon rehtoriksi. Hän toimi ahkerasti reaaliosaston perustamiseksi kouluunsa, samoin kuin Turun suomalaisen tyttökoulun ja jatko-opiston perustamiseksi. Hän myös sai Turun Kasvatusopillisen yhdistyksen heräämään uudestaan henkiin.  Melander toimi pappissäädyn edustajana valtiopäivillä 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900. Vuonna 1897 hän toimi yleisen anomusvaliokunnan puheenjohtajana. Melanderin puoliso vuodesta 1892 oli Johanna Vilhelmina Vigelius (1876-1953). Hänen veljiään olivat fyysikko Gustaf Melander ja historioitsija Kurt Melander.

## Lähteet
Meatcleaver Massacre

**Meatcleaver Massacre** on vuonna 1977 julkaistu Evan Leen ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Larry Justin, J. Arthur Craig, James Habif, Robert Clark, Doug Senior, Bob Mead, Alisa Beaton ja Pat Nagel.

## Juoni

Kaveriporukka tappaa "vahingossa" koulussa demoneista luennoivan professorin perheineen. Pojat painiskelevat omantunnon tuskien kanssa, kun professori makaa aivokuolleena sairaalassa. Pikku hiljaa professorin luennoilla kertomat demoniset voimat alkavat vainoamaan poikia.

## Näyttelijät

## Julkaisu
*Meatcleaver Massacre* sai kotimaan ensi-iltansa Yhdysvalloissa maaliskuussa vuonna 1977. Elokuva sai San Francisco -ensi-illan 21. syyskuuta vuonna 1977. Suomessa elokuvaa on esitetty Helsingin Night Visions Film Festivalilla 5. huhtikuuta vuonna 2008 ja Iin IIK!!-kauhuelokuvafestivaaleilla 22. lokakuuta vuonna 2009. Elokuvaa on levitetty myös nimillä *Evil Force*, *Revenge of the Dead* ja *The Hollywood Meatcleaver Massacre*.

Elokuvan kannessa suurella fontilla mainostettu Christopher Lee esiintyy vain prologissa ja epilogissa, joilla ei ole itse elokuvan kanssa mitään tekemistä ja ne onkin ilmeisesti kuvattu erillään muusta materiaalista. Lee itse luuli jaksoja filmattaessa olevansa palkattu jonkin *[[Hämärän rajamailla]]* -tyylisen televisiosarjan juontajaksi ja suuttui aikoinaan kyseisestä huijauksesta sen verran, että nosti asiasta oikeusjutun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Fjodor Emin

**Fjodor Aleksandrovitš Emin** (, ennen kastetta *Muhammed-Ali Emin;* 1735 – 27. toukokuuta 1770 Pietari) oli yksi Venäjän ensimmäisistä romaanikirjailijoista.

## Suku ja koulutus
Fjodor Eminin omiin kertomuksiin perustuvat tiedot hänen vaiheistaan ennen Venäjälle päätymistä ovat ristiriitaisia. Vuonna 1761 esitetyn asiakirjojen todistaman version mukaan hänen isoisänsä oli Itävallan armeijan puolalainen upseeri, joka 1700-luvun alussa siirtyi Turkin palvelukseen ja kääntyi muslimiksi. Bosnian beyn luona kasvanut isä sai käskynhaltijan paikan Naupaktosissa ja meni naimisiin kristityn orjan kanssa. 1750-luvun alussa Emin opiskeli Venetsiassa ja asui jonkin aikaa Lesbosin saarella, jonne hänen isänsä oli karkotettu. Sieltä he siirtyivät Algeriaan, jossa isä nimitettiin armeijan ylipäälliköksi ja poika yleni upseeriksi. Isän kuoltua Emin päätyi erinäisten vaiheiden jälkeen Portugaliin ja sieltä Lontooseen, jossa hänet kastettiin Venäjän lähetystön kirkossa. Toisten tietojen mukaan hän olisi syntynyt Puolassa, Unkarissa tai Kiovassa. Vuonna 1761 Emin saapui Pietariin, jossa hän työskenteli ulkoasian kollegiossa kääntäjänä, opetti italiaa ja meni naimisiin.

## Kirjallinen ura
Emin oli kielellisesti hyvin lahjakas. Hän osasi vähintään kahdeksaa eri kieltä ja julkaisi jo vuonna 1763 ensimmäiset portugalista ja espanjasta venäjäksi kääntämänsä romaanit. Samana vuonna hän siirtyi Katariina II:n kabinetin kääntäjäksi ja julkaisi ensimmäisen oman romaaninsa *Nepostojannaja Fortuna, ili Pohoždenije Miramonda* (”Ailahteleva onnetar tai Miramondin seikkailut”), joka pohjautuu omaelämänkerrallisiin aiheisiin. Muita teoksia olivat *Prikljutšenija Femistokla* (”Temistokleen seikkailut”, 1763) sekä Venäjän ensimmäinen kirjeromaani *Pisma Ernesta i Dorarvy* (”Ernestin ja Dorarvan kirjeet”, 1766), jonka taustalla on Jean-Jacques Rousseaun *Julie, tai uusi Héloïse* (1761). Eminin seikkailu- ja rakkausjuoniin perustuvat pikareskiromaanit sisältävät myös pohdintoja ajankohtaisista yhteiskunnallisista aiheista. Teostensa välityksellä hän kävi polemiikkia romaanikirjallisuuteen kielteisesti suhtautuneen Aleksandr Sumarokovin kanssa.

Vuoden 1766 jälkeen Emin keskittyi historian tutkimukseen. Keskeneräiseksi jäänyt *Rossijskaja istorija žizni vseh drevnih ot samogo natšala Rossii gosudarei* (1767–1769) on sekundäärilähteisiin perustuva kaunokirjallinen esitys Venäjän historiasta. Vuonna 1769 Emin julkaisi satiirista aikakauslehteä *Adskaja potšta* (”Helvetinposti”), joka yhdessä Nikolai Novikovin *Trutenin* (ven. *Трутень,* "Kuhnuri") kanssa esitti polemiikkia Katariina II:n lähipiireineen julkaisemaa *Vsjakaja vsjatšina* (ven. Всякая Всячина, "Kaikenlaisia asioita") -lehteä vastaan. Kirjailijan viimeiseksi teokseksi jäi uskonnollinen traktaatti *Put k spaseniju* (”Tie pelastukseen”), josta otettiin yli 50 painosta vuosina 1780–1917.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Fjodor Emin
Peuramaa

**Peuramaa** (ruots. *Hjortlandet*) on kylä Kirkkonummella. Se sijaitsee 30 kilometriä Helsingistä länteen. Peuramaalla sijaitsee monitoimikeskus, johon kuuluvat laskettelukeskus *Peuramaa Ski*, golfkeskus *Peuramaa Golf* sekä hevostilat *Peuramaa Horse*.

## Peuramaa Ski

Peuramaa Ski on yksi Uudenmaan suosituimmista laskettelukohteista. Peuramaa Skin tärkein kohderyhmä on lapsiperheet. Siellä sijaitsee muun muassa Suomen pisin mattohissi. Rinteitä on neljä: leveä päärinne, jyrkkä kisarinne, leppoisa aurinkorinne sekä taitajille viettävä keskirinne. Peuramaa Skillä on vuokraamo, josta voi vuokrata talviurheiluvälineitä. Vuokraamossa on myös kamapörssi, huolto, testikeskus ja skishop.

Peuramaa Skissä on myös hiihtokoulu, joka on suunnattu lapsille. Se sisältää lasten alkeis- ja jatkokurssit sekä suksilla että lumilaudalla. Se tarjoaa myös yksityistunteja.

Peuramaa Skin rinneravintola sijaitsee laskettelurinteiden alapuolella. Rinneravintolassa on myös erillinen kabinettitila, jota voi varata erilaisiin tilaisuuksiin.

## Peuramaa Golf

Peuramaa Golf Hjortlandet (PGH) sijaitsee laskettelukeskuksen läheisyydessä. Se sisältää kolme eri kenttää: 18-reikäiset kentät *Porkkala* ja *Vanha Peura* sekä par 3 -kenttä *Pikku Peura*.

Peuramaa Golfiin kuuluu myös harjoittelualueet, kurssit ja opetukset, talviharjoittelut, taukokioski sekä Ravintola Peura.

## Peuramaa Horse
Peuramaa Horse on hevostila, joka sijaitsee laskettelukeskuksen ja golfin välissä. Peuramaa Horse sisältää monia erilaisia palveluja, muun muassa hevosten koulutusta, ratsastustunteja ja hevosen kuntoutusta. Peuramaa Horsen alueella voi järjestää erityyppisiä tilaisuuksia, siellä on muun muassa kabinetti- ja kokoustila.

Vuonna 2008 Peuramaa Horse -tiloilla kuvattiin *[[Tallitähdet]]*-televisiosarjaa, joka esitettiin syksyllä 2008 Yle TV2 -kanavalla.

## Muuta
Peuramaan alueella sijaitsee Ilmetton-niminen pieni järvi.

## Lähteet
*Peuramaa Skin kotisivut
*Peuramaa Golfin kotisivut 
*Peuramaa Horsen kotisivut 

### Viitteet
Arwulf Arwulf

**Arwulf Arwulf**, oik **Theodore Grenier** (s. 1957 Palo Alto), on yhdysvaltalainen radiotoimittaja ja musiikkikriitikko.

Palo Altossa Kaliforniassa syntynyt Grenier muutti Michiganin osavaltiossa sijaitsevaan Ann Arborin kaupunkiin vuonna 1968. Hän on juontanut *Face the Music* -nimistä radio-ohjelmaa Michiganin yliopiston WCBN-kanavalla vuodesta 1980 lähtien. Lisäksi hän juontaa WEMU-kanavan sunnuntaiohjelmaa *The Sunday Best* ja kirjoittaa musiikkiarvosteluja Allmusic-sivustolle.

Arwulf-taiteilijanimen Grenier otti käyttöön vuonna 1971. Ennen pitkää hän vaihtoi nimen muotoon Arwulf Arwulf kyllästyttyään siihen, että ihmiset kysyivät jatkuvasti hänen etu- ja sukunimeään. Nimi kirjoitetaan usein kokonaan pienillä kirjaimilla. Hänen veljensä on elokuva- ja televisionäyttelijä Zach Grenier.

## Lähteet
The Keeper (vuoden 1976 elokuva)

**The Keeper** on T. Y. Draken ohjaama ja käsikirjoittama kanadalainen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Christopher Lee ja Tell Schreiber.

Elokuvan käsikirjoitti ohjaaja Drake David Curnickin ja Donald Wilsonin tarinan pohjalta. Elokuvan tuotti Pattie Robertson ja Donald Wilson. Elokuva kuvattiin 24 päivässä lokakuussa vuonna 1975 Kanadan Vancouverissa. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 1976. *The Keeper* on julkaistu DVD:lle vuonna 2006.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Kolmiulotteinen sarjakuva

**Kolmiulotteinen sarjakuva** eli Kolmiulotteisen vaikutelman synnyttävää sarjakuva voidaan tehdä kahdella tekniikalla: joko värillisten lasien avulla tai niin sanotun vapaan tuijotuksen (engl. *free view*) menetelmällä. Ensiksi mainitussa on silmälaseissa sininen ja punainen linssi eri silmille, ruudut piirretään hiukan erilaisina kyseisillä väreillä. Vapaan tuijotuksen menetelmässä kuvat piirretään samoilla väreillä, mutta niistä tehdään kaksi hiukan erilaista ruutua vierekkäin ja katsotaan harittaen. Kolmiulotteista sarjakuvaa on tehty verraten vähän ja lähinnä kokeiluina. Amerikkalainen *Spirit*-sarjakuva julkaistiin 1980-luvulla värillisten lasien menetelmällä yhden tarinan verran. 

Suomessa ilmestyi vuonna 1955 ensimmäinen värillisten lasien avulla katsottava kolmiulotteinen sarjakuva *Jännä-Jussi*-lehdessä. Seitsensivuisessa sarjakuvassa seikkaili Munchhausen muun muassa lentäen tykinkuulalla. Sarjakuvan oli piirtänyt Rolf Kauka. Lehden mukana olivat puna-siniset lasit. Lisäksi lehdessä oli sivun mittainen opastus kolmiulotteisuudesta ja lasien käytöstä. Ensimmäinen free view -menetelmällä tehty kolmiulotteinen sarja ilmestyi *Elämäntapainsinöörien ihmeellinen maailma* -albumissa vuonna 2004 aiheena liito-orava.