open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kaakkolampi (Ikaalinen)

**Kaakkolampi**  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätön Juhtimäellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Kaakkolampi on osa Liesijoen aluetta.

## Maantietoa
Lammen pituus on 400 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 3 hehtaaria. Se sijaitsee Iso Kalajärven itäpuolella Paattiladonmäen takana olevalla ojitetulla suolla. Siihen on kaivettu yhdeksän suo-ojaa, joista lammen eteläpäässä länteen laskeva on samalla sen laskuoja. Oja laskee Iso Kalajärven itärantaan 800 metrin jälkeen. Rantaviiva on kilometrin pituinen ja rannat ovat kaikki suota. Itärannalla sijaitsee vapaa-ajan asunto, jonne johtaa tie Kaidankylälle johtavalta tieltä aivan Joutsenlammen länsipuolelta.

## Lähteet
Musta-Soljanen

**Musta-Soljanen**  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Musta-Soljanen on osa Liesijoen aluetta ja se kuuluu Seitsemisen kansallispuistoon.

## Maantietoa
Lammen pituus on 550 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 8,5 hehtaaria. Se sijaitsee Soljastensuon pohjoispäässä kansallispuiston eteläosissa. Siihen laskee kaksi suo-ojaa, joista länsirantaan laskee Kirkas-Soljasen 100 metrinen laskuoja. Viereisten järvien vedenpinnat ovat samalla korkeudella. Järven oma laskuoja lähtee sen pohjoispäästä ja laskee 500 metrin päästä Haukilammiin. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 128 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä ja rannat ovat lähes kokonaan suomaata. Järvi on autio eikä sinne johda teitä. Pohjoisrannan ohittaa 250 metrin päästä Alaiselta Särkilammelta alkava tie, josta poikkeaa etelään järven itäpuolelta ohittava kävelypolku.

## Vedenlaatu
Järven vedenlaatua on tutkittu kolme kertaa vuosina 1980 (kahdesti) ja 1993. Sen veden väri on tummaa ja veden väri on vaihdellut kesällä 140 PNU:ta ja talvella 180–200 PNU:ta. Tämä viittaisi korkeaan humuspitoisuuteen, mutta humusta ei ole kuitenkaan tyypillisten suolampien sisältämiä määriä. Veden happamuustaso on kuitenkin alhainen eli vesi on hapanta. Edelliset seikat selittyvät järven ympäristöllä, joka on suota. Ainoa laskuoja tulee Kirkas-Soljaselta, johon ei laske suo-ojia. Näiden yhteensä lasketty valuma-alue on suppea, jolloin ravinteiden huuhtoutuminen on vähäistä. Typpipitoisuudet ovat alhaiset ja fosforipitoisuudet ovat lievästi rehevöityneen järven tasoa. Matalan järven happitalous on vain tyydyttävällä tasolla. Vuonna 1980 todettiin pintavesissä happivajetta, mikä on humusvesissä tyypillistä. Musta-Soljasen virkistysarvo jää välttävälle tasolle johtuen happamuudesta, humuksesta ja tummasta väristä. Happamuus on kuitenkin luontaista perua, eikä suojärvien virkistyskäyttö ole muutenkaan yleistä.

## Seitsemisen kansallispuisto
Järvelle ei johda kansallispuiston polkuja. Se onkin suojeltua aluetta 1.4–15.7 välisenä aikana.

## Lähteet
Kirkas-Soljanen

**Kirkas-Soljanen**  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Kirkas-Soljanen on osa Liesijoen aluetta ja se kuuluu Seitsemisen kansallispuistoon.

## Maantietoa
Lammen pituus on 400 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 7,5 hehtaaria. Se sijaitsee Soljastensuon pohjoispäässä kansallispuiston eteläosissa. Järvellä on vain yksi 100 metrinen oja, joka on samalla sen laskuoja Musta-Soljaseen. Vierekkäisillä järvillä on samat vedenpinnan korkeudet. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 1&nbsp;656 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Rannat ovat pääaisassa suomaata, mutta pohjoisosissa rantaan tulee kangasmetsä. Lampi on autio, vaikka luoteisrannassa on rakennuksia. Ne kuuluvat kansallispuistolle ja niille johtaa pohjoisrantaa seuraava polku. Järven ohittaa 50 metrin päästä Alaiselta Särkilammelta alkava tie, josta tulee autiotuvalle tie.

## Vedenlaatu
Veden laatua on tutkittu vuosien 1980–2001 aikana. Niiden mukaan järvi on vähäravinteinen eli karu, mutta sen vesi on väritön ja kirkas. Veden happamuustaso on alhainen ja vesi on aina hapanta. Tämä sopii yhteen sen kanssa, että vettä ei tule laskuojien myötä järveen, vaan kaikki vesi sadevesi suotuu suoturpeen läpi. Ylimääräinen vesi juoksee laskuojaa myöten Musta-Soljaseen. Koska järven valuma-alue on niin pieni ja se on verrattain syvä, vaihtuu vesi erittäin hitaasti. Kesällä ja talvella järven vesi lämpötilakerrostuu selvästi. Alusvedestä alkaa kerrostumiskauden lopussa happi loppua. Päällysvedessä happiongelmia ei esiinny. Järvi toimi aiemmin Metsähallituksen virkistyskalastusalueena, mutta se loppui Naturan myötä. Järven virkistyskäyttökelpoisuus on veden laadun ja ulkoistenkin ominaisuuksien mukaan hyvä.

## Seitsemisen kansallispuisto
Luoteisrannassa sijaitsee autiotupa, jonka voi vuokrata ja jonka viereen pääsee kesällä autolla. Samassa yhteydessä on keittokatos. Telttailualue sijaitsee 150 itäänpäin omalla nuotiopaikalla. Molemmissa paikoissa on käymälät. Järven lounaisrantaan lintutornille tulee Saari-Soljaselta kaksikilometrinen luontopolku, jonka päässä on toinen lintutorni.

Järven eteläranta kuuluu liikkumisrajoituksen piiriin. Alueella ei saa liikkua 1.4–15.7 välisenä aikana.

## Lähteet
Me sotasankarit (elokuva)

**Me sotasankarit** (*Catch-22*) on yhdys&shy;valta&shy;lainen musta komedia vuodelta 1970. Mike Nicholsin ohjaama elokuva perustuu Joseph Hellerin saman&shy;nimiseen romaaniin, jonka pohjalta käsi&shy;kirjoi&shy;tuksen laati Buck Henry. Häneltä kesti pari vuotta tiivistää Hellerin monitasoinen ja polveileva romaani elokuva&shy;käsi&shy;kirjoitukseksi. Toisen maailmansodan pommikone&shy;miehistöistä kertovan elokuvan pääosaa näyttelee Alan Arkin, ja muissa rooleissa nähdään muun muassa Bob Balaban, Martin Balsam, Richard Benjamin, Olimpia Carlisi, Marcel Dalio, Art Garfunkel (esikoisroolissaan), Jack Gilford, Charles Grodin, Bob Newhart, Anthony Perkins, Paula Prentiss, Martin Sheen, Jon Voight ja Orson Welles.

## Näyttelijät

## Vastaanotto ja jälkimaine
*Me sotasankarit* ei menestynyt teattereissa eikä kriitikkojen arvioissa yhtä hyvin kuin samana vuonna ensi-iltaan tullut toinen musta sotilas&shy;komedia, Robert Altmanin *[[M.A.S.H. – armeijan liikkuva kenttäsairaala]]*. Sittemmin elokuvan arvostus on noussut. *[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Saari-Soljanen

**Saari-Soljanen**  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Saari-Soljanen on osa Liesijoen aluetta ja se kuuluu Seitsemisen kansallispuistoon.

## Maantietoa
Lammen pituus on 250 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 3,1 hehtaaria. Se sijaitsee Soljastensuon pohjoispäässä Soljastenkankaan luoteispuolella kansallispuiston eteläosissa. Se on Soljasten järvistä (muut Kirkas-Soljanen ja Musta-Soljanen) ainoa, jolla on saari. Saari on halkaisijaltaan 70 metriä ja se on suomaata. Järveen ei ole ojia ja sen rannat ovat suota. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 368 vuorokautta. Etelärantaan ulottuu avosuo. Rantaviivan pituus on 900 metriä. Järven länsireunaa seuraa pitkospuut, jotka kohtaavat toisen polun järven pohjoispuolella sijaitsevilla pikkulammilla. Lammen ohittaa lännessä Alaiselta Särkilammelta alkava tie, josta poikkeaa rannan lähelle tie. Länsirannalla ja tien toisella puolella sijaitsee neljä rakennusta.

## Vedenlaatu
Vedenlaatua on tutkittu lukuisia kertoja vuosien 1980–2006 aikana. Järven vesi on kirkasta ja sen humuspitoisuus on alhainen. Veden väri on lievästi värjäytynyttä, mutta se on hapanta. Happamuustaso (pH) on suoalueen huuhtoutumisesta ja vähäisestä veden vaihtumisesta johtuen vaihdellut arvojen 4,7 ja 5,1 välillä. Tämä on kaloillekin vaikea elinympäristö niin happamuuden kuin vähäravinteisuuden osalta. Typpipitoisuudet ovat karuille ja kirkasvetisille järville tyypillisen matalat. Fosforipitoisuudet ovat nekin vain 5–11&nbsp;µg/l. Happitilanne on vuoden aikana yleensä melko hyvä, mutta loppukesällä pohjan lähellä on happi vähissä. Järvi muodostaa syvälle harppauskerroksen, jonka alusveteen muodostuu vähähappisuutta. Järven virkistyskäytön arvosana olisi muuten erinomainen, mutta happamuus laskee sen hyväksi. Happamuus vaikuttaa eliöihin negatiivisesti.

## Seitsemisen kansallispuisto
Saari-Soljasen länsirannalla sijaitsevat nuotiopaikka ja -katos, käymälä ja pysäköintialue asuntovaunuille ja autoille. Paikka sopii liikuntarajoitteiselle henkilölle. Järveä kiertää parikilometrinen luontopolku, jonka avosuolle johtavan polun päässä sijaitsee lintutorni. Luontopolun toinen pää ulottuu Kirkas-Soljasen rantaan, missä on toinen lintutorni.

## Lähteet
Syyttömät silminnäkijät

**Syyttömät silminnäkijät** (*See No Evil, Hear No Evil*) on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1989. Elokuvan on ohjannut Arthur Hiller, ja sen pääosia näyttelevät Gene Wilder ja Richard Pryor.

## Juoni
Sokea Wally Karew (Richard Pryor) ja kuuro Dave Lyons (Gene Wilder) todistavat murhan; Wally kuulee laukauksen ja haistaa ampujan parfyymin tuoksun, Dave näkee vain ampujan jalat. Wally ja Dave pidätetään, sillä Dave nähdään murha-ase käsissään. Parivaljakko pakenee poliisilaitokselta, jolloin heistä tulee poliisien takaa-ajamia. Heidän perässään ovat myös roistot Eve (Joan Severance) ja Kirgo (Kevin Spacey), jotka havittelevat Wallyn haltuun joutunutta kolikon näköistä suprajohdetta pomolleen herra Sutherlandille (Anthony Zerbe).

## Näyttelijät

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo, etteivät paikoin nokkela dialogi ja muutamat huimat takaa-ajot pelasta elokuvaa keskinkertaisuudelta. *Syyttömät silminnäkijät* saa häneltä kaksi tähteä viidestä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Rauno Anttila

**Rauno Antti Juhani Anttila** (30. maaliskuuta 1935 Sulkava– 25. heinäkuuta 2006) oli suomalainen fyysikko. Hän oli Oulun yliopiston fysiikan professori ja toimi virassa vuodesta 1984. Hänen tutkimuskohteensa oli molekyylifysiikka, etenkin infrapunaspektroskopia.

Rauno Anttilan vanhemmat olivat maatalousteknikko, pankinjohtaja Eemil Anttila ja hänen puolisonsa kansakoulunopettaja Anna Tossa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta keväällä 1954. Filosofian kandidaatin perustutkinnon hän suoritti 1959 ja filosofian lisensiaatin tutkinnon vuonna 1965. Vasta perustetun Oulun yliopiston matematiikan laitoksen assistenttina hän toimi 1960-65 ja fysiikan vt. apulaisprofessorina vuodesta 1965.

## Lähteet
Nisshin (1939)

**Nisshin** () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1942 valmistunut vesilentokoneiden emälaiva.

## Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1937 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 2. marraskuuta 1938. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 27. helmikuuta 1942.

## Palvelus
Alus upposi ilmahyökkäyksessä 22. heinäkuuta 1943 Salomoninsaarten alueella ja poistettiin alusluettelosta 10. syyskuuta.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Haukilammi (Ylöjärvi, Kaidankylä)

**Haukilammi**  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Haukilammi on osa Liesijoen aluetta ja se kuuluu Seitsemisen kansallispuistoon.

## Maantietoa
Lammen pituus on 200 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Se sijaitsee kansallispuistossa Soljastensuon pohjoisosassa Hiittehautakankaalla. Siihen on kaivettu kolme suo-ojaa. Kaakosta siihen laskee Musta-Soljasen ja Kirkas-Soljasen yhteinen laskuoja. Luoteinen oja on Haukilammen oma laskuoja, joka yhtyy 1,5 kilometrin jälkeen Liesijokeen. Rantaviivan pituus on 500 metriä ja rannat ovat pohjoisrantaa lukuun ottamatta suota. Lammelle ei johda teitä, mutta Alaiselta Särkilammelta tuleva tie ohittaa sen 250 metrin etäisyydeltä.

## Lähteet
Megaforce

**Megaforce** voi viitata seuraaviin asioihin:
* Megaforce, Metallican nauhoite vuodelta 1983
* Megaforce Records, yhdysvaltalainen levy-yhtiö
* Megaforce, energiajuoma
* *[[Megaforce – aavikkosoturit]]*, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1982
Esma Redžepova

**Esma Redžepova** () (8. elokuuta 1943 Skopje, Jugoslavia – 11. joulukuuta 2016 Skopje, Pohjois-Makedonia) oli pohjoismakedonialainen romanilaulaja. Hän aloitti laulamisen 1950-luvulla ja jatkoi uraansa 2010-luvulle saakka. Vuonna 2010 hän oli mukana omalla jaksolla yhdysvaltalaisen National Public Radion sarjassa *50 great voices*, jossa esiteltiin musiikkihistorian merkittävimpiä laulajia. Redžepovalle myönnettiin Pohjois-Makedonian kansallistaiteilijan arvonimi vuonna 2013. Samana vuonna hän edusti Pohjois-Makedoniaa (tai tuolloista Makedonian tasavaltaa) Eurovision laulukilpailussa Malmössä yhdessä Vlatko Lozanoskin kanssa. Redžepova oli kaksi kertaa ehdolla Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi hyväntekeväisyystyöstään lasten ja romanikulttuurin parissa. Hänellä oli 47 adoptiolasta.

Redžepova kuoli 73-vuotiaana lyhyen sairastelun jälkeen joulukuussa 2016.

## Diskografia
Redžepovan varhaisimmat levytykset ovat 1960-luvun alusta ja uusimmat 2010-luvulta. Yhteensä julkaistuja albumeja ja singlejä on useita kymmeniä.

## Lähteet
Middle Island

**Middle Island** on pieni saari Kanadassa Eriejärven länsiosassa. Sen pinta-ala on 18,5 hehtaaria. Middle Island on tärkeä muuttolintujen levähdyspaikka. Saaren yleisin lintulaji on merimetso.

## Maantiede
Middle Island on Kanadan eteläisin maa-alue: sen koordinaatit ovat 41°41'N, 82°41"W (41.685,-82.684). Middle Island sijaitsee aivan Pelee Islandin eteläpuolella ja on osa Point Peleen kansallispuistoa. Saari kuuluu Ontarion provinssiin. Saaren eteläisin piste sijaitsee noin 150 metriä Yhdysvaltain rajalta. Etäisyys Kanadan maa-alueen pohjoisimpaan pisteeseen (Cape Columbia, Ellesmere Island) on noin 4&nbsp;640 kilometriä.

Middle Islandin eteläisimmän kohdan koordinaatit ovat 41°40'53". Siten esimerkiksi pohjoisin Kalifornia sijaitsee Middle Islandia pohjoisempana. Kaikkiaan kolmetoista Yhdysvaltain osavaltiota sijaitsee kokonaisuudessaan Middle Islandin pohjoispuolella: Alaska, Washington, Oregon, Idaho, Montana, Pohjois-Dakota, Etelä-Dakota, Minnesota, Wisconsin, Michigan, Vermont, New Hampshire ja Maine. Euroopan suurkaupungeista esimerkiksi Rooma sijaitsee aavistuksen Middle Islandia pohjoisempana, Barcelona sitä vastoin hieman etelämpänä.

## Historia
Vuonna 1982 tehdyt arkeologiset tutkimukset osoittivat, että Middle Island oli asutettu noin vuosina 1000–1500 jaa. Sittemmin saarella ei ole ollut vakituista asutusta, ja nykyisin se on luonnonsuojelualuetta.

Middle Islandilla oli majakka vuosina 1872–1918. Se tuhoutui tulipalossa, mutta sen perustus on yhä nähtävissä. Yhdysvaltain kieltolain aikana Middle Islandin kautta kuljetettiin alkoholia Kanadasta Yhdysvaltain puolelle. Valtiollinen Parks Canada on omistanut Middle Islandin 6. syyskuuta 2000 alkaen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Point Pelee National Park official site
*Middle Island Joins Point Pelee National Park (Parks Canada news release)
*Carolinian Canada Coalition
*Middle Island's Hidden Treasures
*National Atlas of Canada
Heikki Arppo

**Heikki Jussi Arppo** (s. 21. heinäkuuta 1949 Imatra) on suomalainen taidegraafikko ja piirtäjä. Hänen työnsä ovat realistisia ja työläisaiheisia, ja hän on saanut niihin vaikutteita kubismista. Valo ja varjo ovat selkeästi kontrastissa.

## Lähteet
Antenorin kore

**Antenorin kore** (*Akropolis Kore 681*) on Antenorin veistämä antiikin kreikkalainen kore-veistos, joka on löydetty Ateenan Akropoliilta. Se on tehty arkaaisella kaudella noin vuonna 525–500 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Akropolis-museoon.

Antenorin kore on suurin Akropoliin kore-veistoksista, ja se on ollut kukkulan muiden kore-veistosten tavoin omistettu votiivilahjana Athene-jumalattarelle. Se esittää nuorta, lihaksikasta naista, jonka vasen jalka astuu hieman eteen. Neito on pukeutunut khitoniin sekä joonialaiseen himationiin. Kadonneessa oikeassa kädessä on todennäköisesti ollut jokin votiiviesine. Veistoksessa olevan piirtokirjoituksen mukaan sen omisti Athenelle Nearkhos; lisäksi piirtokirjoitus mainitsee kuvanveistäjäksi Antenorin Eumareen pojan. Veistoksen korkeus on noin kaksi metriä ja se on tehty paroslaisesta marmorista. Jalusta, jonka korkeus on noin 15 senttimetriä, on tehty Pentelikon-vuoren marmorista.

Kore löydettiin Akropoliin arkeologisten kaivausten yhteydessä kahdessa osassa: alaosa löydettiin Parthenonin itäpuolelta vuonna 1882 ja yläosa Erekhtheionin länsipuolelta vuonna 1886. Kore säilyi sen ansiosta, että se piilotettiin persialaisilta persialaissotien aikaan vuonna 480 eaa. maahan hautaamalla. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Peploforos

**Peploforos** tai *Peplos-kore* (, ”Peploksenkantaja”) (*Akropolis Kore 679*) on peplokseen pukeutunutta neitoa esittävä antiikin kreikkalainen kore-veistos, joka on löydetty Ateenan Akropoliilta. Se on tehty arkaaisella kaudella noin vuonna 530–525 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Akropolis-museoon. Samaa nimitystä voidaan käyttää myös yleisemmin samantyyppisistä teoksista.

Peploforos esittää kore-veistoksille tyypillistä nuorta naista, jonka khitonin päälle on puettu peplos. Se on ollut Akropoliin muiden kore-veistosten tavoin omistettu Athene-jumalattarelle. Akropoliin Peploforoksen asu on vanhakantaisempi kuin monilla muilla saman ajan kore-veistoksilla. On mahdollista, että kyseessä on tavallisen neidon sijasta Artemis-jumalatar, jolla on ollut käsissään jousi. Veistos on tehty paroslaisesta marmorista ja valmistettu Attikassa. Se on alun perin ollut maalattu. Väreistä on tehty useita vaihtoehtoisia ennallistuksia. Veistoksen korkeus on noin 1,18 metriä ja se on säilynyt nykyaikaan lähes kokonaisena, sillä ainoastaan aivan sen alaosa puuttuu.

Kore löydettiin Erekhtheionin länsipuolelta Akropoliin arkeologisten kaivausten yhteydessä vuonna 1886.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vaalea kuroksen pää

**Vaalea kuroksen pää** on nimitys, jota käytetään eräästä muutoin kadonneen antiikin kreikkalaisen kuros-veistoksen päästä, joka on löydetty Ateenan Akropoliilta. Se on tehty myöhäisellä arkaaisella kaudella noin vuonna 490–480 eaa. Nykyisin kyseinen veistoksen osa on sijoitettu Akropolis-museoon.

Kuros on esittänyt lajityypille ominaiseen tapaan nuorta, todennäköisesti alastonta miestä. Ulkonäkö ja ilme muistuttaa jonkin verran niin kutsuttua Kritioksen efebiä. Veistoksen pää on säilynyt kokonaisena ja muutenkin hyvin. Pää samoin kuin koko veistos on ollut maalattu. Maalauksesta on säilynyt joitakin jäänteitä. Nimensä pää on saanut siitä, että sen paksut hiukset on ollut maalattu vaalean keltaisiksi. Pään korkeus on noin 24,5 senttimetriä.

Akropoliilta on löydetty kuros-veistoksen alempia osia, jotka ovat mahdollisesti peräisin samasta teoksesta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Olli Arrakoski

**Eino Olavi (Olli) Arrakoski** (29. huhtikuuta 1941 Helsinki – 22. maaliskuuta 2006 Nastola) oli suomalainen kirjankustannusalan toimija.

Arrakoski valmistui ylioppilaaksi vunna 1960 ja valtiotieteen kandidaatiksi 1966. Hän toimi Suomen Partiopoikajärjestön tiedotussihteerinä 1964–1966 ja Teiniliiton pääsihteerinä 1967–1968.

Vuodesta 1968 alkaen Arrakoski työskenteli Gummeruksella ensin osastopäällikkönä ja 1974–1981 kustannusjohtajana. Sen jälkeen hän toimi 1981–1983 Tammen kustannusjohtajana ja toimitusjohtajana 1983–1999. Vuosina 1988–1989 hän oli myös Kirjayhtymän toimitusjohtaja. Tammi-konsernin hallituksen puheenjohtajana Arrakoski toimi 2000–2003. Arrakoski toimi myös Suomen Kirjasäätiön sekä Suomen Kustannusyhdistyksen hallitusten puheenjohtajana ja oli perustamassa Finlandia-palkintoa.

Arrakoski jäi eläkkeelle vuonna 2004 ja kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen kotonaan Uudessakylässä vuonna 2006.

## Lähteet
Eero W. Artto

**Eero Veikko (Weikko) Artto** (21. huhtikuuta 1930 Helsinki – 28. kesäkuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä ja Helsingin Kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen professori vuodesta 1985. Hän tutki taseita, kassavirtoja, laskentatointa ja kansainvälistä kilpailukykyä. Hän jäi eläkkeelle 1995.

## Lähteet
Huopaorakas

**Huopaorakas** (*Hydnellum cumulatum*) on nahkaorakkaisiin kuuluva sienilaji. Uudeksi lajiksi sen esitti vuonna 1964 kanadalainen Kenneth A. Harrison. Se löydettiin ensimmäisen kerran kahdesta paikassa Kanadan Nova Scotiassa. 

## Lähteet
Olli Auero

**Olli Johannes Auero** (12. toukokuuta 1926 Helsinki – 22. syyskuuta 2008) oli suomalainen diplomaatti. Hän oli koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän työskenteli suurlähettiläänä Lagosissa 1969–1971, oli ulkoministeriön protokollaosaston apulaisosastopäällikkö 1971–1976, suurlähettiläs Prahassa 1976–1980, Kairossa 1980–1984, ulkoministeriön  protokollaosaston päällikkö 1984–1988 ja suurlähettiläs Lissabonissa 1988–1991.

## Lähteet
Olli Aumala

**Kauko Olavi (Olli) Aumala** (15. lokakuuta 1939 Turku – 19. toukokuuta 2025 Tampere) oli suomalainen tekniikantutkija. Hän oli Tampereen teknillisen korkeakoulun mittaustekniikan professori vuodesta 1972. Hänen tutkimuskohteenaan oli teollisuusautomaatioon sovellettu mittaustekniikka. Hän toimi mittaustekniikan kansainvälisen järjestön IMEKOn presidenttinä 1994–1997.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Olli Aumalan sivusto
Säräisniemen keramiikka 2

**Säräisniemen keramiikka 2** on tutkimustekninen nimitys Säräisniemen Nimisjärven löytöpaikan mukaan nimetystä varhaismetallikauden ja rautakauden aikaisesta asbestikeramiikan tyylisuunnasta. Nimitys on nykyisessä suomalaisessa tutkimuksessa korvattu Christian Carpelanin ehdottamilla neljällä alaryhmällä, jotka ovat Luukonsaaren keramiikka, Sirnihtan keramiikka, Anttilan keramiikka ja Kjelmøyn keramiikka.

Carpelan esitti (1965), että Säräisniemen keramiikka 2 jaettaisiin kolmeen alaryhmään. Ne olivat pohjoisskandinaavinen, pohjoissuomalainen ja eteläsuomalainen ryhmä. Pohjoisskandinaavista ryhmää vastasi Kjelmøyn keramiikka, pohjoissuomalaista ryhmää Anttilan keramiikka ja eteläsuomalaista ryhmää Luukonsaaren keramiikka ja Sirnihtan keramiikka yhdessä. Myöhemmin hän erotti Säräisniemen keramiikasta yllä luetellut neljä ryhmää.

Eri Säräisniemen keramiikan ryhmät ovat hieman eriaikaisia. Vanhimmat löydöt on tehty Anttilan keramiikasta, joka sijoittuu kronologiassa aikaan 1100 eaa. – 500 eaa. Se on lyhytikäisin, ja sen valmistus näyttäisi loppuvan noin 800 vuotta ennen muita. Yhtä vanhoja olisivat Luukonsaaren keramiikka ja Kjelmøyn keramiikka 900 eaa. – 300 jaa. Sirnihtan keramiikalle saadaan ajoituksia väliltä 600 eaa. – 300 eaa.

## Piirteitä
Kaikille eri ryhmille ovat yhteisiä seuraavat piirteet:
* savimassaan on lisätty runsaasti asbestimineraalista murskaamalla valmistettua asbestikuitua sekä vielä talkkia, kiillettä tai murskattua vuolukiveä
* astian pohja on useimmiten tasainen (joskus on löytynyt pyöreäpohjainen astia)
* astian seinämät ovat ohuita (noin kolmesta seitsemään millimetriä) ja melko suoria
* astian suuaukon reunaa on hieman taivutettu
* koristelua on usein vain astian yläreunan ympärillä, vaikka siitä on poikkeuksia

## Katso myös
* Samanaikainen eteläsuomalainen keramiikka: Morbyn keramiikka

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Damm, Charlotte:  From Entities to Interaction: Replacing pots and people with networks of transmission
Euthydikoksen kore

**Euthydikoksen kore** (*Akropolis Kore 686*) on antiikin kreikkalainen kore-veistos, joka on löydetty Ateenan Akropoliilta. Se on tehty myöhäisellä arkaaisella kaudella noin vuonna 490–480 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Akropolis-museoon.

Veistos esittää nuorta neitoa, joka on pukeutunut khitoniin ja sen päällä olevaan himationiin. Se on ollut Akropoliin muiden kore-veistosten tavoin omistettu Athene-jumalattarelle. Veistoksen jalustan mukaan sen omisti Athenelle Euthydikos Thaliarkhoksen poika. Monista muista kore-veistoksista poiketen Euthydikoksen koren kasvoilla ei ole hymyä, ja se edustaa tältä osin jo varhaisen klassisen kauden kuvanveiston niin kutsuttua ankaraa tyylikautta. Veistos on tehty paroslaisesta marmorista ja sen jalusta Pentelikon-vuoren marmorista.

Kore löydettiin Akropoliin arkeologisten kaivausten yhteydessä kahdessa osassa: yläosa löydettiin Parthenonin itäpuolelta vuonna 1882 ja alaosa jalusta mukaan lukien Erekhtheionin läheltä vuonna 1886 tai 1887.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
La Delicata -kore

**La Delicata -kore** (*Akropolis Kore 674*) on antiikin kreikkalainen kore-veistos, joka on löydetty Ateenan Akropoliilta. Se on tehty myöhäisellä arkaaisella kaudella noin vuonna 505–490 eaa. Nykyisin veistos on sijoitettu Akropolis-museoon.

Veistos esittää nuorta neitoa, joka on pukeutunut khitoniin ja sen päällä olevaan himationiin. Se on ollut Akropoliin muiden kore-veistosten tavoin omistettu Athene-jumalattarelle. Se tunnetaan erityisesti suurista, mantelinmuotoisista silmistä (tai ”sfinksinsilmistä”), ja muutoinkin se erottuu arkaaisista kore-veistoksista kauneudellaan. Tästä se on myös saanut usein käytetyn nimensä *La Delicata* (”Herkkä”). Hiukset on kuvattu luonnollisesti, ja niin kutsuttu arkaainen hymy on lähes korvattu luonnollisemmalla ilmeellä. Alkuperäisestä värityksestä on säilynyt jäänteitä. Veistos on tehty paroslaisesta marmorista ja sen säilyneen osan korkeus on noin 0,92 metriä. Veistoksen alaosa lanteista alaspäin on kadonnut.

Kore löydettiin Parthenonin lounaispuolelta Akropoliin arkeologisten kaivausten yhteydessä vuonna 1888.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Asfalttiviidakko

**Asfalttiviidakko** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
**[[Asfalttiviidakko (vuoden 1950 elokuva)|Asfalttiviidakko]]* (*The Asphalt Jungle*), John Hustonin elokuva vuodelta 1950
**[[Asfalttiviidakko (vuoden 1980 elokuva)|Asfalttiviidakko]]* (*Seeds of Innocence*), Boaz Davidsonin elokuva vuodelta 1980
**[[Se oli silloin, nyt on toisin]]*, Christopher Cainin vuoden 1985 elokuva, videolevitysnimeltään *Asfalttiviidakko*
**[[Asfalttiviidakko (vuoden 1999 elokuva)|Asfalttiviidakko]]* (*Asfalto*), Daniel Calparsoron elokuva vuodelta 1999
*”Asfalttiviidakko”, Anne Mattilan esittämä kappale vuodelta 2001
Kaikkinäkevä silmä

**Kaikkinäkevä silmä** on uskonnollinen tunnuskuva tai vertauskuva. Usein tämä tunnuskuva yhdistetään siten, että silmä on kolmion sisällä ja kolmio ympyrän sisällä. 

Merkkiä alettiin käyttää renessanssin ikonitaiteessa Jumalan kolminaisuutta esittävänä kuvana. 1600-luvulla siihen maalattiin usein myös pilviä tai auringonsäteitä.

## Kuvia

kuva:All Seeing Eye in the Monastery of the Holy Cross (8223941882).jpg|Ristin luostari Jerusalemissa.
kuva:QuoModoDeum.gif|Alkemistinen puupiirros noin 1600-luvulta.
kuva:Baindt Ölgemälde im Gästehaus.jpg|Tuntemattoman taiteilijan maalaus (1773) 
kuva:Dollarnote siegel hq.jpg|Yhdysvaltain yhden dollarin seteli
kuva:Friendship love and truth.jpg|Litografia (noin 1874)


## Katso myös
*Illuminati

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ravello

**Ravello** on kunta Etelä-Italiassa Salernon maakunnassa Campanian alueella. Se sijaitsee matkailijoiden suosimalla Amalfin rannikolla, ja on yksi sen tunnetuimmista lomakaupungeista.

## Historia
Ravellon historia seurailee pitkälti Amalfin herttuakunnan historiaa, joka oli suuri meritasavalta 900- ja 1000-luvuilla. Tällöin alueen kaupankäynti oli voimakasta Bysantin satamakaupunkien kanssa itäisellä Välimerellä. Vuonna 1086 Ravello sai piispanistuimen.

## Tunnettuja lomailijoita Ravellossa
Ravello on houkutellut maisemineen taiteilijoita ja matkailijoita jo 1300-luvulla. Siellä ovat vierailleet useat julkisuuden henkilöt, kuten Giovanni Boccaccio, Leandro Alberti, Karl Eduard Ferdinand Blechen, Richard Wagner, Ferdinand Gregorovius, Andrè Gide, Edward Morgan Forster, David Herbert Lawrence, Maurits Cornelis Escher, Greta Garbo, Leopold Stokowski, Jacqueline Kennedy ja Gore Vidal. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
NME Awards

**NME Awards** on vuosittain järjestettävä musiikkialan palkintogaala. Palkinnot jakaa brittiläinen musiikkilehti NME parhaille brittiläisille ja kansainvälisille artisteille. Palkinnot jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1953.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Palkinnon kotisivut
Kara Devlet Giray

**Kara Devlet Giray**, myös **Devlet III Giray**, oli Krimin kaanikunnan hallitsija, Krimin kaani vuosina 1716–1717.

Devlet syntyi 1647 Giray-sukuun, josta valittiin jokainen Krimin kaani kaanikunnan olemassaolon aikana. Hänen lisänimensä *Kara* tarkoittaa turkinsukuisissa kielissä mustaa. Hän oli *Nureddin* Adil Girayn poika, ja vuosina 1608–1610 hallinneen kaanin Selâmet I Girayn pojanpoika.

Osmanien valtakunnan sulttaani Ahmed III nimitti Devletin kaaniksi Qaplan I Girayn tilalle 1716, kun tämä ei ollut onnistunut auttamaan osmaneita näiden sodassa Hapsburgien Itävaltaa vastaan. Devletin valtakausi jäi kuitenkin lyhyeksi, koska hän ei saanut tukea muilta Krimin ylimyksiltä, vaan nämä nousivat kapinaan Qaplan I Girayn pojan Bakhti Girayn (lisänimeltään *Deli Sultan*, "Hullu Sulttaani") johdolla. Hän joutui pakenemaan turkkilaisten hallitsemaan Bulgariaan, jonka jälkeen Ahmed III nimitti hänen tilalleen Saadet IV Girayn 1717. Devlet kuoli vielä saman vuoden aikana Bulgariassa. Hänet on haudattu Jamboliin.

## Lähteet
Vihainen valkoinen mies

**Vihainen valkoinen mies** () on kulttuurinen stereotyyppi, joka liitetään konservatiivisena tai oikeistolaisena pidettyyn osaan Yhdysvaltojen valkoisesta miesväestöstä. Vihaisen valkoisen miehen katsotaan vastustavan esimerkiksi vapaamielistä suhtautumista etnisiin ja seksuaalisiin vähemmistöihin, sekä joitakin yhteiskunnallisia ilmiöitä, kuten positiivista syrjintää, feminismiä ja poliittista korrektiutta. 

Kulttuurissa esiintyviä esimerkkejä vihaisesta valkoisesta miehestä ovat televisiosarjan *[[Perhe on pahin]]* (1971–1979) päähenkilö Archie Bunker ja Michael Douglasin esittämä antisankari William Foster elokuvassa *[[Rankka päivä]]* (1993).

## Katso myös
* Identiteettipolitiikka

## Lähteet
Leppävirran lukio

**Leppävirran lukio** on Leppävirran keskustassa toimiva suomenkielinen lukio. Vuonna 2023 koulussa oli noin 80 oppilasta.

Leppävirran lukio on laadukas, kansainvälinen ja innostava lähilukio. Lukiossa on panostettu oppilaiden hyvinvoinnin edistämiseen ja kansainvälisyyteen. Leppävirran lukion on osa Kuopion seudun urheiluakatemia toimintaa ja lukio tarjoaa laadukkaat harrastamisen mahdollisuudet.  

Vuonna 2014 Leppävirran lukion opiskelijoiden puoltoäänien lukiokohtainen keskiarvo oli yli valtakunnallisen keskiarvon. Lukio menestyi hyvin Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen (VATT) tekemässä lukioiden laatuvertailussa, jossa se oli kolmen parhaiten pärjänneen lukion joukossa (muut Mynämäen ja Reisjärven lukio). 

## Katso myös
*https://peda.net/leppavirta/lukio

## Lähteet
Hyytelösammaleläin

**Hyytelösammaleläin** (*Pectinatella magnifica*) on järvisammaleläimiin kuuluva sammaleläinlaji. Se on eliöiden muodostama yhdyskunta, jollainen voi kasvaa joskus jopa puolen metrin kokoiseksi halkaisijaltaan. 

Ne muodostavat läpikuultavan massan, jonka ulkopinnalla on tähtimäisiä kukkia. Eliön tiheys on samanlainen kuin gelatiinin, ja sen voi hajottaa helposti pienempiin osiin. Sammaleläin elää kasviplanktonilla, jota se siivilöi vedestä. Eläimet lisääntyvät silmikoimalla, ja yhdyskunnan kasvaessa suureksi se voi jakaantua.

Hyytelösammaleläintä tavataan enimmäkseen Pohjois-Amerikassa ja jonkin verran Euroopassa. Se kiinnittyy usein johonkin alustaan, mutta voi myös ajelehtia irrallaan.

Talveksi se jättää jälkeensä *statoplasteiksi* kutsuttuja talvehtimisvaiheita, joista se taas keväällä aloittaa kasvamisen. Keväällä statoplastista kehittyy toukka. Aikuistuessaan toukat kiinnittyvät johonkin alustaan, kuten vesikasviin tai risuun, ja muodostavat yhdyskunnan. Yhdestä yksilöstä voi muodostua useita statoplasteja, ja jokaisesta statoplastista voi syntyä uusi yhdyskunta.

## Suomessa
Suomi on hyytelösammaleläimen pohjoisimpia esiintymisalueita. Suomessa hyytelösammaleläintä on tavattu 2000-luvun alusta alkaen, ensin Saimaan kanavasta ja sitten Vuoksen vesistön varrelta Iisalmesta ja Joensuusta saakka. Kesällä 2017 sitä tavattiin ensimmäisen kerran Vuoksen vesistön ulkopuolella, Lempäälässä Lempoisten uimarannalta. Vuosina 2018 ja 2019 sitä löytyi myös Pirkanmaan Pyhäjärven eteläosista.

Suomeen se on kulkeutunut todennäköisesti laivojen painolastiveden mukana Keski-Euroopasta. Se voi levitä myös vesilintujen ja kalojen välityksellä.

Vaikka hyytelösammaleläin on Suomessa vieraslaji, ei siitä toistaiseksi tiedetä olevan haittaa muille eliöille tai vesistöille. Hyytelösammaleläin saattaa kuitenkin olla vahingoksi viljellyille ja villinä eläville lohikalojen kannoille levittämällä munuaissairautta aiheuttavaa loiseläintä *Tetracapsuloides bryosalmonae*.

Pirkanmaan ELY-keskus neuvoo estämään hyytelösammaleläinten lisääntymistä keräämällä sammaleläinten yhdyskunnat pois vedestä ennen kuin ne alkavat tuottaa lisääntymissoluja. Havaitut eläimet tulisi nostaa kuivalle maalle ja kompostoida tai haudata maahan. Sammaleläinten esiintymistä voi yrittää vähentää myös poistamalla rannasta mahdollisia kiinnittymispintoja, kuten vesikasveja ja oksia. Lisäksi kalastusvälineiden puhdistukseen toivotaan huolellisuutta.

Hyytelösammaleläin vaatii elääkseen vähintään 15-asteista vettä. Ilmaston lämpeneminen on nostanut Suomen järvien keskilämpötilaa useilla asteilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Laji.fi: Hyytelösammaleläin (''Pectinatella magnifica'')
* ITIS: ''Pectinatella magnifica'' 
* Havaintoja hyytelösammaleläimestä Vieraslajit.fi:n kartalla
Tietolan koulu (Leppävirta)

**Tietolan koulu** oli Leppävirran keskustassa toimiva suomenkielinen erityiskoulu (luokka-asteet 0–10). Se toimi samassa pihapiirissä Leppävirran kirjaston ja Leppävirran lukion sekä kirkonkylän uuden päiväkodin kanssa. Samassa rakennuksessa on toiminut myös Leppävirran taidekoulu.

Vuonna 2005 erityiskoulua kävi 36 oppilasta. Sittemmin Tietolan koulu on yhdistetty Alapihan kouluun  ja näille rakennettiin Leppäkertun koulu, joka tuli 2018 lopussa uudisrakennukseen muuttaneiden koulun nimeksi.


Kuva:Tietolan koulu2 - Leppäviirta - m.jpg|Tietolan koulutaloa (Savonkatu 49).
Kuva:Alapihan koulu - Leppävirta - m.jpg|Alapihan koulu Leppävirralla (Leppävirrantie 14).


## Lähteet
SMP Racing

**SMP Racing** oli venäläinen autourheilutalli, jonka omisti venäläinen liikemies ja SMP Pankin perustaja Boris Rotenberg.

## Taustaa
SMP Racing perustettiin kouluttamaan venäläistä autourheilukulttuuria ja tuoda lupaavia venäläisiä autourheilijoita kansainvälisille kilparadoille. Tallin päämaja sijaitsi Ranskan Le Luc'ssa. Talli kilpaili eri formulaluokissa yhteistyössä muun muassa Koiranen GP:n, ADM Motorsportin, AF Corsen, Comtec Racingin, Russian Bears Motorsportin ja Euronova Racingin kanssa.

SMP Racing kilpaili myös urheiluautoluokissa kuten European Le Mans Series ja FIA World Endurance Championship -sarjoissa.

Lopulta talli vetäytyi autourheilusta kokonaan osasyynä Venäjän hyökkäyksestä Ukrainaan.

## SMP Racingin kuljettajia

*  Mikhail Aleshin
*  Vladimir Atojev
*  Fabio Babini
*  Aleksei Basov
*  Michael Belov
*  Olivier Beretta
*  Andrea Bertolini
*  Matteo Bobbi
*  Aleksander Bosak
*  Gianmaria Bruni
*  Jenson Button

*  James Calado
*  Stefano Coletti
*  Mitch Evans
*  Lucas Foresti
*  Antonio Fuoco
*  Sean Gelael
*  Antonio Giovinazzi
*  Brendon Hartley
*  Matevos Isaakjan
*  Aleksei Kornejev
*  Kirill Ladygin

*  Konsta Lappalainen
*  Julián Leal
*  Roman Mavlanov
*  Michael Meadows
*  Nicolas Minassian
*  Miguel Molina
*  Daniil Move
*  Norman Nato
*  Harrison Newey
*  Jegor Orudžev
*   Luca Persiani

*  Vitali Petrov
*  Alessandro Pier Guidi
*  Davide Rigon
*  Mika Salo
*  Stéphane Sarrazin
*  Elias Seppänen
*  Viktor Šajtar
*  Robert Shwartzman
*  Irina Sidorkova
*  Sergei Sirotkin

*  Aleksandr Smoljar
*  Konstantin Tereštšenko
*  Nikita Troitski
*  Vladimiros Tziortzis
*  Stoffel Vandoorne
*  Matthieu Vaxivière
*  Toni Vilander
*  Andreas Wirth
*  Daniel Zampieri
*  Sergei Zlobin

## Muuta
* SMP Formula 4
* SMP Racingin kotisivut
Eläinten hautausmaa

** Eläinten hautausmaa** (myös lemmikkieläinten tai pieneläinten hautausmaa) on hautausmaa, johon on haudattu lemmikkieläimiä ja joskus myös muita kotieläimiä, kuten hevosia.

Suomen ensimmäinen eläinten hautausmaa perustettiin 1927 Helsinkiin Ruskeasuolle, josta se siirtyi 1947 nykyiselle paikalleen Keskuspuistoon Haagaan. Hautausmaa on Helsingin eläinsuojeluyhdistyksen (HESY ry) ylläpitämä.

## Kuvia

Pet cemetery, Helsinki, Finland 4.jpg|Eläinten hautausmaa Helsingissä.
Grave of the Finnish war dog "Pörri" (1943-1956), pet cemetery, Helsinki, Finland.jpg|Sotakoira Pörrin hauta eläinten hautausmaalla Helsingissä. 
Tierheim-Berlin-Friedhof-01.jpg|Tierfriedhof Tierheim Berliinissä.
Hartsdale Pet Cemetery (2373152079).jpg|Hartsdale Pet Cemetery Hartsdalessa New Yorkissa.
Kaknas 2007 3.jpg|Kaknäs djurkyrkogård Tukholmassa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
ByKolles Racing

**ByKolles Racing** (tunnetaan paremmin nimellä **Kodewa GmbH & Co. KG**) on saksalainen autourheilutalli, jonka perustivat Romulus Kolles ja Colin Kolles vuonna 2000. Nykyään talli kilpailee FIA World Endurance Championship -sarjassa.

Talli autoihin kuuluu Le Mans Prototype -luokituksen mukainen CLM P1/01.

## Aiheesta muualla
* Kotisivut
Kulkusammaleläin

**Kulkusammaleläin** (*Cristatella mucedo*) sammaleläin, joka kuuluu Cristatellidae-heimoon ja on *Cristatella*-suvun ainoa jäsen.

## Levinneisyys
Lajia on esiintynyt Pohjois-Amerikan koillisosissa  (Kanadassa, ja Yhdysvalloissa), Britanniassa, Alankomaissa sekä Pohjois-Euroopassa (Norja ja Suomi) merenpinnan tasosta aina 1&nbsp;116 metriin saakka.

## Elinalue ja ekologia
Laji viihtyy parhaiten viileissä vesissä. Ne elävät statoplastisissa yhdyskunnissa. Ne elävät joko joissa tai järvissä ja myös keinotekoisissa vesissä, kuten sorakuopissa.

Eurooppalaiset populaatiot ovat geneettisesti melko homogeenisiä, kun taas pohjoisamerikkalaiset populaatiot ovat hyvin heterogeenisiä. On jonkin verran todisteita kahdesta päälinjasta, jotka ehkä edustavat tuntemattomia lajeja tai alalajeja, joiden hybridit ovat synnyttäneet geneettistä erilaisuutta.

## Lähteet
Pulkonkosken koulu

**Pulkonkosken koulu** on Kuopion Maaningan Pulkonkoskella toimiva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Kyläkoulua käy noin 30 oppilasta (2022–2023).

## Lähteet
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1967

**Pesäpallon naisten Mestaruussarjassa kaudella 1967** pelattiin yhdentoista joukkueen yksinkertainen sarja, jonka perusteella määräytyivät suoraan lopulliset sijoitukset. Mestaruuden voitti Työväen Mailapojat voitettuaan Puna-Mustat uusintaottelussa.

## Naisten Mestaruussarja

Uusinta mestaruudesta: Työväen Mailapojat - Puna-Mustat 14-4

Mestarit: Tuula Kämäräinen,
Anja Ilonen,
Tuula Salonen,
Sirkka Kämäräinen,
Terttu Kämäräinen,
Mirja Virtaniemi,
Raija Ahonen,
Kaarina Kansikas,
Sirpa Malinen,
Aira Vainio.

## Palkinnot naisten Mestaruussarjassa

## Lähteet

* http://www.pesis.fi/historia/pelaajatilastot/ 
* http://www.pesis.fi/historia/pelaajatilastot/parhaat_etenijat/
* Naisten SM-sarjan ottelut
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1966

**Pesäpallon naisten Mestaruussarjassa kaudella 1966** pelattiin yhdentoista joukkueen yksinkertainen sarja, jonka perusteella määräytyivät suoraan lopulliset sijoitukset. Mestaruuden voitti Helsingin Pallo-Toverit puhtaalla pelillä.

## Naisten Mestaruussarja

Karsinta: Reisjärven Pilke – Puurtilan Kisa-Pojat 2–28

Mestarit:
Tellervo Haapaniemi,
Aulikki Pihlajamäki,
Ritva-Liisa Vainio,
Auli Liesto,
Tuula Rantanen,
Sinikka Sundberg,
Seija Happonen,
Maija Reinilä,
Riitta Hämäläinen,
Helena Lohman,
Kirsti Ristlakki.

## Palkinnot naisten Mestaruussarjassa

## Lähteet

* Matti Rasilainen: Naisten SM-sarja 1966 (pdf)
* http://www.pesis.fi/historia/pelaajatilastot/ 
* http://www.pesis.fi/historia/pelaajatilastot/parhaat_etenijat/
* Naisten SM-sarjan ottelut
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1965

**Pesäpallon naisten Mestaruussarjassa kaudella 1965** pelattiin yhdentoista joukkueen yksinkertainen sarja, jonka perusteella määräytyivät suoraan lopulliset sijoitukset. Mestaruuden voitti Helsingin Pallo-Toverit puhtaalla pelillä.

## Naisten Mestaruussarja

Uusinta suorasta säilymisestä: Hyvinkään Tahko - Lännen Pallo 17-3

Sarjakarsinta: Pielaveden Sampo - Lännen Pallo 1-15 , LäPa säilyi mestaruussarjassa.

Mestarijoukkueessa pelasivat: Seija Happonen (10 ottelua),
Aulikki Pihlajamäki	(10),
Ritva-Liisa Vainio (10),
Leena Jääskeläinen (10),
Tuula Rantanen (10),
Riitta Hämäläinen (10),
Sinikka Sundberg (9),
Eija Lohman (9),
Tellervo Haapaniemi (7),
Terttu Helminen (5),
Kirsti Ristlakki (1).

## Palkinnot naisten Mestaruussarjassa

## Lähteet

* Matti Rasilainen: Naisten SM-sarja 1965 (pdf)
* http://www.pesis.fi/historia/pelaajatilastot/ 
* http://www.pesis.fi/historia/pelaajatilastot/parhaat_etenijat/
* Naisten SM-sarjan ottelut
Fangchenggang

**Fangchenggang** (, ) on prefektuuritason kaupunki Etelä-Kiinan Guangxin zhuangien autonomisen alueen lounaisosassa. Kaupungin pinta-ala on 6&nbsp;173 neliökilometriä ja väkiluku 866&nbsp;927 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 130 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Nanningista etelään.

Kaupunki rajoittuu luoteessa Chongzuon, pohjoisessa Nanningin, idässä Qinzhoun prefektuuritason kaupunkeihin. Etelässä naapurit ovat Vietnam ja Etelä-Kiinan meri.

## Hallinnollinen jako
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu kahteen kaupunkipiiriin, yhteen piirikuntatason kaupunkiin ja yhteen piirikuntaan.

## Galleria

Kuva:Fang cheng gang.jpg | Fangchenggangin sataman portti.
Kuva:DF4D 7005在茅岭.JPG | Tavarajuna Fangchengin kaupunkipiirissä.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* TravelChinaGuide.com: Fangchenggang Travel Guide
Alapihan koulu

**Alapihan koulu** oli joulukuuhun 2018 saakka Leppävirran keskustassa toiminut suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Sen opetukseen oli loppuvaiheessa yhdistetty aiempi Tietolan koulu (erityiskoulu, luokka-asteet 0-10). 

Koulun sisäilman ilmanlaatua selvitettiin useaan otteeseen oppilaiden ja henkilökunnan oireiltua. Koulurakennuksen katsottiin olevan tiensä käyttöikänsä loppupäässä ja terveyshaitan syntymistä koululaisille pidetään mahdollisena. Ratkaisuksi pohdittiin korvaavien väistötilojen käyttöä  ja uuden koulurakennuksen rakentamisesta Leppävirran keskustaan.

Joulukuussa 2018 Alapihan ja Tietolan koulut muuttivat yhdistyneenä uudisrakennukseen ja uudeksi koulun nimeksi tuli Leppäkertun koulu.

## Lähteet
Kyokushinin Euroopan Open

**Kyokushinin Euroopan Open** (*European Open Karate Championships*) on vuosittain käytävä Kyokushinin IKO-liiton Euroopan-mestaruuskilpailut. Sitä on järjestetty vuodesta 2000 lähtien ja se käydään avoimessa painoluokassa. Turnaus on pidetty usein loppuvuodesta marras-joulukuussa. Historian menestynein ottelija on ollut Alejandro Navarro, joka on turnauksen yhdeksänkertainen mestari.

## Tulokset

## Palkinnot

## Mitalitaulukko

## Menestyneimmät ottelijat

## Katso myös
*Naisten European Open Karate Championships
*WKO-liiton Euroopan-mestaruuskilpailut
*Painoluokalliset Euroopan-mestaruuskilpailut

## Lähteet
The Recording Academy

**The Recording Academy** (aiemmin **National Academy of Recording Arts and Sciences** eli **NARAS**) on yhdysvaltalainen musiikkiammattilaisten yhdistys. Yhdistys tunnetaan parhaiten sen vuosittain jakamista Grammy-palkinnoista. Palkinnoista päättää järjestön noin 12 000 äänestäjäjäsentä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivut
The Road to Hell: Part 2

**The Road to Hell: Part 2** on Chris Rean viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1999, kymmenen vuotta albumin *[[The Road to Hell]]* jälkeen.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Chris Rea, ellei toisin mainita.

## Kokoonpano
* Chris Rea – laulu, kitara, tuottaja
* Martin Ditcham – rummut, lyömäsoittimet
* Sylvin Marc – basso
* Tommy Willis – kitara
* Kiadan Quinn – rumpuohjelmointi
* Bud Beadle – saksofoni
* Julie Isaac – taustalaulu
* Debbie Longworth – taustalaulu
Söğüt

**Söğüt** [søʲyt] on kaupunki ja piirikunta Bilecikin maakunnassa Marmaranmeren rannikkoalueella Turkissa. Söğüt on pinta-alaltaan 599 neliökilometriä, ja sen naapureita ovat Bilecik lännessä, Gölpazarı pohjoisessa, İnhisar koillisessa, Eskişehir kaakossa ja Bozüyük lounaassa. Vuoden 2022 arvion mukaan kaupungissa oli noin 14 000 asukasta, piirikunnassa runsaat 18000.

Söğütiin kuuluu viisi kaupunginosaa ja 23 kylää. Söğüt on 31 kilometrin päässä Bilecikista ja 52 kilometrin päässä Eskişehiristä, josta se on taloudellisesti riippuvainen. Pormestari on İsmet Sever (MHP). 

Historiassa se on tunnettu Osmanien valtakunnan ensimmäisenä pääkaupunkina 1299–1335.

## Lähteet
Danzhou

**Danzhou** (, pinyin: Dānzhōu Shì) on prefektuuritason kaupunki Etelä-Kiinan Hainanin maakunnan pohjoisosassa. Kaupungin pinta-ala on 3&nbsp;269 neliökilometriä ja väkiluku 932&nbsp;356 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 90 kilometriä maakunnan pääkaupunki Haikousta lounaaseen.

Aiemmin alueella oli Danin piirikunta (*tai* Danxian). Vuonna 1993 piirikunnasta tuli piirikuntatason kaupunki Danzhou. Helmikuussa 2015 kaupunki korotettiin prefektuuritason kaupungiksi.

## Hallinnollinen jako
Vaikka Danzhou on prefektuuritason kaupunki, se ei jakaudu piirikuntatasolla, vaan suoraan kuntatasolla 16 suurkuntaan ja neljään kaupungin omistamaan maatilaan.

Kaupungin hallintokeskus sijaitsee Nadan suurkunnassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Official website of the Hainan Government: Danzhou
Carinthischer Sommer

**Carinthischer Sommer** (saks. Kärntenin kesä) on musiikki- ja kulttuurifestivaali, joka on pidetty vuosittain vuodesta 1969 alkaen Ossiachissa, 1972 alkaen myös Villachissa ja viime aikoina muissa paikoissa Kärntenin osavaltiossakin. Festivaalin kävijämäärä on noin 10 000.

Ensimmäinen tapahtuma tällä nimellä oli Wilhelm Backhausin pianoilta 25. kesäkuussa 1969 entisessä benediktiiniläisluostarissa *Stift Ossiach*. Sen aloittivat luostarin pappi Jakob Stingl ja muusikko ja manageri Helmut Wobisch, joka toimi festivaalin intendenttinä kuolemaansa asti. Vuonna 1970 perustettiin *Carinthischer Sommer* -järjestö. Vuodesta 1974 alkaen kirkko-ooppera on ollut festivaalin tärkeä osa.

Tapahtuman paikat ovat luostarikirkko sekä barokki- ja ritarisali *Stift Ossiachissa* että entisen puistohotellin Villach-kongressikeskus, samoin kuin Bamberg-sali ja vuorikirkko Tiffenissä Feldkirchenin lähellä. Tunnettuja festivaalin osallistujia ovat olleet Claudio Abbado, Leonard Bernstein, Rudolf Buchbinder, Peter Maxwell Davies, Gottfried von Einem, Jean Françaix, James Galway, Robert Holl, Werner Hollweg, Gidon Kremer, Ernst Krenek, Christa Ludwig, Lorin Maazel, Zubin Mehta, Riccardo Muti, Roger Norrington, Boris Pergamenschikow ja Horst Stein.

Festivaalin intendenttinä toimi vuosina 2004-2015 Thomas Daniel Schlee. Lokakuussa 2014 julkaistiin hänen irtisanoutumisensa vuoden 2015 teatterisesongin loputtua. Tammikuusta 2016 alkaen festivaalin intendenttinä on toiminut Holger Bleck.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Festivaalin kotisivut  (saks.)
* Austria Forum: Carinthischer Sommer (saks.)
Matteo Bobbi

**Matteo Bobbi** (s. 2. heinäkuuta 1978 Milano) on italialainen autourheilija. Vuodet 2001–2003 hän toimi Minardin Formula 1 -tallin testikuljettajana päästen ajamaan vuoden 2003 San Marinon GP:n perjantain ensimmäisissä harjoituksissa. Vuonna 2003 hän kilpaili FIA GT Championship -sarjassa voittaen Thomas Biagin kanssa sarjan mestaruuden, ja sijoittuen seuraavana vuonna toiseksi. Vuonna 2006 hän voitti GT2 -luokan mestaruuden Jaime Melon kanssa. Bobbi on ajanut vuodesta 2000 lähtien erilaisia GT- ja GP-sarjoja, kuten World Series by Nissania, FIA GT:tä, Amerikan Le Mansia sekä erilaisia Endurance-kestävyysajoja Yhdysvalloissa ja Euroopassa.

## Formula 1 -tulokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivut
Enrico Toccacelo

**Enrico Toccacelo** (s. 14. joulukuuta 1978 Rooma) on italialainen autourheilija. Toccacelo aloitti uransa vuonna 2001 kilpaillen Formula 3000 -sarjassa vuoteen 2004 voittaen kolme osakilpailua ja sijoittuen viimeisellä kaudella sarjan toiseksi. Vuodet 2005–2006 hän kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa voittaen yhden kilpailun. Vuonna 2005 hän toimi Minardin Formula 1 -tallin testikuljettajana ajaen Turkin, Italian ja Belgian GP:n perjantain ensimmäisissä harjoituksissa.

## Formula 1 -tulokset

## Formula 3000 -tulokset

## A1 Grand Prix -tulokset