open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marco Pezzaiuoli

**Marco Pezzaiuoli** (s. 16. marraskuuta 1968) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Lokakuusta 2014 lähtien hän on toiminut Guangzhou Evergranden junioritoiminnan johtajana.

## Ura

Pezzaiuolin pelaajaura jäi lyhyeksi ja hän lopetti uransa vain 23-vuotiaana siirtyen valmennuspuolelle. Pezzaiuoli hankki valmennusoppinsa Karlsruher SC:n organisaatiossa, jossa aloitti juniorivalmentajana 1991. Hän toimi seuran juniorivalmennuksessa yhdeksän vuoden ajan ensin valmentajana ja 1999–2000 nuorisovalmennuksen koordinaattorina. Joachim Löwin saatua potkut huhtikuussa 2000 Pezzaiuoli nousi seuran väliaikaiseksi päävalmentajaksi kunnes Stefan Kuntz otti heinäkuun alussa tehtävät hoitaakseen. Kuntzin saatua potkut syyskuussa 2002 Pezzaiuoli toimi yhden ottelun ajan joukkueen päävalmentajana. 

Pezzaiuoli jätti Karlsruhen kesällä 2003 ja jatkoi lokakuussa uraansa korealaisen Suwon Samsung Bluewingsin apuvalmentajana. Hän työskenteli Koreassa aina syksyyn 2006 saakka, kunnes Eintracht Trier palkkasi hänet uudeksi päävalmentajakseen.  Pesti päättyi kuitenkin lyhyeen hänen saatuaan potkut jo lokakuussa viiden ottelun jälkeen. 

Heinäkuussa 2007 Pezzaiuoli siirtyi Saksan jalkapalloliiton palvelukseen alle 16-vuotiaiden maajoukkuevalmentajaksi. Elokuussa 2008 hän siirtyi U15- ja U17-joukkueiden valmentajaksi.  Toukokuussa 2009 hän luotsasi U17-joukkueen ikäluokan Euroopan mestaruuteen. Menestyksen myötä hän nousi kesällä 2009 U18-joukkueen päävalmentajaksi.

Kesällä 2010 Pezzaiuoli jätti Saksan jalkapalloliiton kolmen vuoden palveluksen jälkeen siirtyen Ralf Rangnickin apulaisvalmentajaksi TSG 1899 Hoffenheimiin.  Rangnickin erottua tammikuun alussa 2011 Pezzaiuolista tuli seuran uusi päävalmentaja kesään 2014 ulottuvalla sopimuksella.  Pezzaiuoli ei saanut TSG:n tuloksia kehittymään riittävällä tavalla ja huhtikuussa 2011 seura ilmoitti Pezzaiuolin lähtevän seurasta kauden jälkeen. 

Kesällä 2014 Pezzaiuolista tuli japanilaisseura Cerezo Osakan päävalmentaja.  Joukkue pelasi kuitenkin heikosti Pezzaiuolin alaisuudessa eikä voittanut yhtään J. Leaguen ottelua. Kun Cereza lisäksi putosi Japanin cupin puolivälierissä, sai Pezzaiuoli potkut jo syyskuussa 2014. 

Lokakuussa 2014 Pezzaiuolista tuli kiinalaisseura Guangzhou Evergranden junioritoiminnan johtaja. 

## Meriitit

* U17 Euroopan mestaruus: 2009

## Perhe

Pezzaiuoli syntyi ja varttui Saksassa, mutta hänen isänsä on italialainen ja äitinsä alankomaalainen. Pezzaiuoli on naimisissa korealaisen muotisuunnittelija Je Wonin kanssa. Heillä on kaksi lasta. 

## Lähteet
Vesa Tapio Valo

**Vesa Tapio Valo** (s. 16. helmikuuta 1951 Halsua) on suomalainen dramaturgi. Valo työskenteli vuosina 2009–2015 Seinäjoen kaupunginteatterin johtajana.

Valo aloitti opinnot Teatterikoulussa 1979 ja valmistui dramaturgiksi 1983 ja teatteritaiteen maisteriksi 2000. Hän on työskennellyt dramaturgina Saksassa, Bonnissa. Valo on ollut kiinnitettynä dramaturgina Vaasan ja Oulun kaupunginteattereissa sekä läpi 1990-luvun Helsingin kaupunginteatterissa, ensin dramaturgina ja sitten ohjaaja-dramaturgina.

Valo on suomentanut saksalaisia näytelmiä, muun muassa Friedrich Hollaenderin *Laitakujan leidit*, jonka hän on ohjannut Seinäjoen teatterille. Hän on myös kirjoittanut näytelmiä, muun muassa *Seitsemän huvila*, *Pojat*, *Maria Silfvan*, *Lähtekäätte Ameriikhan!* ja siitä uudistetun version *Aava meri*.

Vesa Tapio Valo oli perustamassa Setaa vuonna 1974 ja toimi *[[Z (lehti)|Seta-lehden]]* päätoimittajana 1978–1980.

Valolle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2017.

## Lähteet
Jesse Johnsson

**Jesse Johnsson** (s. 3. kesäkuuta 1991) on suomalainen salibandymaalivahti, joka edustaa Divarissa pelaavaa Porvoon Salibandyseuraa. Johnsson teki debyyttinsä Salibandyliigassa vuonna 2010 edustaessaan SSV:tä.

## Ura ja saavutukset

Johnsson on edustanut aiemmin urallaan Suomessa Kirkkonummi Rangersia, Vihdin Salisusia ja Lohjan Salibandyä. Lisäksi hän on pelannut Saksan liigan Red Devils Wernigerodessa, jossa hän voitti liigapronssia.

## Maajoukkue
Johnsson on valittu U19-maajoukkueen leireille, muttei ole vielä pelannut maaotteluita.

## Lähteet
* http://windows3.salibandy.net/pelaajakortti.asp?sarjaId=6&pelaaja_id=1283590813
* http://reddevils.org/unihockey/Team%20der%20Red%20Devils%202009-10/Jesse%20Johnsson/ 
* http://www.porvoonsalibandyseura.net/uutiset.html?2387
* http://www.porvoonsalibandyseura.net/joukkue189/pelaajat.html
K'iche-valtakunta

Q'umarkaj'n **k'iche-valtakunta** oli nykyisen Guatemalan ylänköalueilla sijainnut valtio. Maya-intiaaneihin kuuluneet k'iche-intiaanit perustivat valtion 1200-luvulla ja se laajeni 1400-luvulle saakka. Pedro de Alvaradon johtamat espanjalaiset ja nahualaiset joukot valloittivat valtion vuonna 1524. 

K'iche-valtakunta saavutti huippunsa kuningas K'iq'abin aikana. K'iq'ab hallitsi valtiota Q'umarkajin linnoituskaupungista, nykyisen Santa Cruz del Quichén lähellä. K'ichet hallitsivat aluetta, joka ulottui nykyisen Meksikon alueelle ja he alistivat useita alueen alkuperäisheimoja, kuten tz'utujilit, kaqchikelit ja mamit.
Marvel Super Heroes vs. Street Fighter

**Marvel Super Heroes vs. Street Fighter** on Capcomin kehittämä ja julkaisema *[[Marvel vs. Capcom]]* -pelisarjaan kuuluva taistelupeli. Peli julkaistiin alun perin kolikkopelinä vuonna 1997. Seuraavana vuonna peli julkaistiin Sega Saturnille ja vuonna 1999 PlayStationille.

## Pelaaminen
Pelissä käytetään edellisen osan tavoin kahden hahmon joukkueita yksi vastaan yksi tappelussa. Pelin aikana voi kuitenkin tällä kertaa vaihtaa toiseen valitsemaansa hahmoon tai vain tehdä varalla olevan hahmon erikoisliikkeen vaihtamatta kehässä olevaa hahmoa pois.

Konsoliversioissa on otettu mukaan muita pelimoodeja, kuten harjoittelu ja ”Crossover Mode”, jossa pelaaja voi käyttää valitsemansa hahmon lisäksi yhtä samaa hahmoa, joka on myös vastustajalla. Voitettuaan omalla parijoukkueella kaiken vastuksen pelaaja saa vastaansa lopuksi kaksi vastaan yksi ottelussa kyborgi version Akumasta, jonka jälkeen pelaaja pääsee ottelemaan lopullista pomovastusta Tuhoa vastaan.

## Pelattavat hahmot

## Lähteet
Yattering

**Yattering** oli puolalainen brutaalin death metalin yhtye, joka toimi vuosina 1996–2006.

## Kokoonpano
* Svierszcz – laulu, bassokitara (1996–2006)
* Hudy – kitarat (1996–2006)
* Trufel – kitarat (1998–2006)
* Ząbek – rummut (1996–2005)

## Diskografia
;Studioalbumit
* 
* 
* 
* 

;Kokoelma-albumit
* 

;Livealbumit
* 

;Demot
* 
* 

## Videografia
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Julius Fučík

**Julius Ernest Wilhelm Fučík** [futši:k] (18. heinäkuuta 1872 Praha – 15. syyskuuta 1916 Berliini) oli tšekkiläinen säveltäjä ja sotilasmuusikko. Hänen tunnetuin teoksensa lienee marssisävellys *[[Gladiaattorien tulo]]* vuodelta 1899.

Julius Fučík syntyi vuonna 1872 Prahassa, silloisessa Itävalta-Unkarissa. Hän opiskeli Prahan konservatoriossa fagotin- ja viulunsoittoa sekä lyömäsoittimia ja sai sävellysopetusta Antonín Dvořákilta. Hän astui sotilaspalvelukseen vuonna 1891 ja työskenteli sen jälkeen soittokunnan johtajana eri puolilla Itävalta-Unkaria ja palveli mm. soitonjohtajana 86. jalkaväkirykmentissä (1897–1909) ja 92. jalkaväkirykmentissä (1909–1913).

Vuonna 1913 Fučík avioitui ja asettui Berliiniin. Hän perusti oman soittokuntansa Prager Tonkünstler-Orchester ja musiikkikustantamonsa Apollo Verlag markkinoimaan sävellyksiään. Ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen heikensi toimeentuloa, ja hänen liiketoimensa ja terveytensä kärsivät. Hän kuoli Saksassa vain 44-vuotiaana.

Fučík oli tuottelias säveltäjä: hänen tuotantoonsa kuuluu noin 240 marssia, polkkaa ja valssia. Suurin osa teoksista on sävelletty sotilassoittokunnille. Hänen musiikkiaan esitetään yhä Tšekissä, mutta hänen maailmanmaineensa perustuu ensi sijassa *Gladiaattorien tuloon*.

## Teoksia
* *Gladiaattorien tulo* (marssi) op. 68
* *Talvimyrskyjä* (valssi) op. 184
* *Vanha mörisijä* (kappale fagotille ja orkesterille) op. 210
* *Firenzeläinen marssi* op. 214
* *Tonavan tarinoita* (*Dunajské pověsti*) (valssi) op. 233
Värielokuva

**Värielokuvalla** tarkoitetaan elokuvaa, johon on tallennettu värit. Ensimmäiset elokuvat tallennettiin mustavalkoisina, ja ainoastaan valovoima kyettiin tallentamaan. Aluksi värillisiä elokuvia tehtiin käsin värittämällä. Ensimmäinen värielokuva on vuonna 1895 valmistunut käsin väritetty Thomas Edisonin kinetoskooppi-elokuva *Annabellen tanssi*. Ensimmäinen suomalainen värielokuva on Toivo Särkän ohjaama *[[Juha (vuoden 1956 elokuva)|Juha]]* vuodelta 1956.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Annabellen tanssi vuodelta 1895 (Youtube)
Jean Tinguely

**Jean Tinguely** (22. toukokuuta 1925 Fribourg – 30. elokuuta 1991 Bern) oli sveitsiläinen kuvanveistäjä, joka teki abstrakteja dadaistis-surrealistisia koneveistoksia. Hän oli kineettisen taiteen huomattavimpia taiteilijoita.

Tinguelyn romuveistokset ovat usein liikkuvia. Hän teki aluksi rautalankakonstruktioita ja reliefejä metallin kappaleista, myöhemmin hän rakensi moottorilla toimivia robottimaisia teoksia. Hänen tuotannossaan on myös piirtäviä taidekoneita ja koneveistoksia, jotka tuhosivat itsensä.

Tinguely vietti nuoruutensa Baselissa ja opiskeli Baselin taideakatemiassa, mutta muutti Ranskaan. Hän kuului pariisilaiseen avantgardeen 1900-luvun puolivälissä, ja hän oli yksi uuden realismin manifestin allekirjoittajista vuonna 1960. Hänen parhaiten tunnettu teoksensa oli itsetuhoutuva veistos *Homage to New York* (1960), joka on osin hajonneena Modernin taiteen museossa New Yorkissa. Tinguely teki myös Noise-musiikkia.

## Yksityiselämä
Tinguely meni 1971 naimisiin Niki de Saint Phallen kanssa ja teki monia teoksia yhteistyössä hänen kanssaan.

## Julkisia teoksia
* 1953: *Métamécaniques*
* 1954: *Elément Détaché II*, Basel, Museum Jean Tinguely
* 1960: *Hommage à New York*, itsetuhoutuva veistos (osin hajonnut), Museum of Modern Art
* 1964: *Heureka* eli *Eureka*, Zürich
* 1966: *Phantastisches Paradies* Moderna Museet, Tukholma, Niki de Saint-Phallen kanssa
* 1969/91: *Le Cyclope* *(Der Zyklop)*, Milly-la-Forêt, Ranska
* 1977: *Carnaval*-suihkulähdeveistos, teatteriaukio Basel
* 1978: *Plateau agriculturel*, Tinguely-museo Basel
* 1979: *Méta-Harmonie II*, Baselin taidemuseo
* 1983: *[[Fontaine Stravinski]]*, Pompidou-keskus, Pariisi, yhteistyössä Niki de Saint Phallen kanssa
* 1985: *Grosse Meta Maxi-Maxi Utopia*, Tinguelyn museo Basel
* 1985: *Fatamorgana* Méta-Harmonie IV, Tinguelyn museo Basel
* 1986: *Mengele Totentanz*, Tinguelyn museo Basel
* 1988: *Fontaine du Mairie*, Château-Chinon Ranska, Niki de Saint-Phallen kanssa
* 1996: *Fontaine Joseph Siffert* Fribourg, Sveitsi

## Galleria

Tiedosto:Jean Tinguely (1963) by Erling Mandelmann - 3.jpg|Jean Tinguely, 1963.
Tiedosto:Tinguely by Wolleh.jpg|Lothar Wolleh, Tinguely, 1970, Milano.
Tiedosto:Tinguely Museum.jpg|Tinguelyn museo, Basel.
Tiedosto:TinguelySeefeld.JPG|*Heureka* 1964, Seefeld.
Tiedosto:Zürich - Seefeld - Heureka IMG 0056.JPG|*Heureka*, yksityiskohta.
Tiedosto:Eos xk (3), 1965.JPG|*Eos xk III*, 1965, Jerusalem.
Tiedosto:Niki de Saint Phalle St 4.jpg|Niki de Saint Phallen ja Tinguelyn veistokset Moderna Museetin lähellä Tukholmassa.
Tiedosto:Tinguely-Brunnen Basel-1.jpg|*Carnaval*-suihkukaivoveistos 1977, Basel.
Tiedosto:Luginbühl Dickfigur Beteigeuze 1.jpg|*Dickfigur Beteigeuze* 1996, Tinguely-museo Basel.
Tiedosto:Tinguely-Brunnen movie 2.ogv|Tinguelu-lähteet, Basel. 


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*

*Tinguely-museo Baselissa
Vankisurmat

**Vankisurmat – neuvostovankien laittomat ampumiset jatkosodassa** on dosentti Antti Kujalan vuoden 2008 tietokirja, joka käsittelee suomalaisten sotilaiden ja siviilien neuvostoliittolaisia sotavankeja vastaan jatkosodan aikana tehtyjä henkirikoksia. Teos käsittelee noin 200:aa korkeimpaan oikeuteen saakka edennyttä jatkosodan aikaista henkirikosta. Kirjan mukaan jatkosodan aikana suomalaisten hallussa oli 67&nbsp;000 neuvostovankia, joista kuoli arviolta noin 22&nbsp;000. Heistä arviolta tuhat ammuttiin. Arkistoista jää epäselväksi kuinka moni ampumistapaus oli laillinen, esimerkiksi karkaamisyritysten yhteydessä suoritettu, ja kuinka moni rikostapaus.

Suomen Neuvostoliiton kanssa solmima Moskovan välirauhansopimus velvoitti Suomea tuomitsemaan sotarikoksiin syyllistyneet kansalaisensa. Teos ei käsittele näitä poliittisia oikeudenkäyntejä, vaan neuvostosotavankeihin kohdistuneita henkirikoksia. Neuvostoliitto salli näihin rikoksiin syyllistyneiden tuomitsemisen Suomen omissa siviili- ja sotilastuomioistuimissa ja Suomen lakien mukaan, mutta valvoi oikeudentutkintoja ja puuttui Liittoutuneiden valvontakomission kautta yksittäistapauksissa joihinkin oikeudenkäynteihin. Toisen maailmansodan voittaneet demokraattiset valtiot eivät tuominneet sotarikoksiin syyllistyneitä omia kansalaisiaan kuin ainoastaan poikkeustapauksissa, mutta Suomi joutui sodan häviäjänä järjestämään suuren määrän tutkimuksia ja oikeudenkäyntejä, sekä tekemään tuomioista selkoa Neuvostoliitolle.

Kujalan mukaan tästä huolimatta sotarikosoikeudenkäynneissä täyttyivät oikeusvaltion edellytykset, ja vaikka alemmat oikeusasteet saattoivat joskus tehdä virheitä, ainakin Korkeimmassa oikeudessa tuomiot olivat lakien mukaisia. Suomessa tuomittiin sotarikoksista eri oikeusasteissa yli 700 henkilöä, näistä 300 Korkeimmassa oikeudessa. Korkeimman oikeuden tuomioista 200 koski henkirikoksia.

Kirja syntyi osana Kansallisarkiston *Suomi, sotavangit ja ihmisluovutukset 1939–55* -tutkimusprojektia, jonka perustamisesta valtioneuvosto päätti 2004.

## Vastaanotto
Jari Hanski arvioi Kujalan teoksen Helsingin Sanomien kirja-arviossa jänteväksi ja kiinnostavaksi. Hanskin mukaan aihe on arka, mutta Kujala ei sorru paatoksellisuuteen eikä historioitsijalle sopimattomaan syyttelyyn. Tapahtumien kulku tuodaan esiin sellaisenaan asiakirjojen mukaisesti. Kirja sai myönteisen vastaanoton myös Kymen sanomissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Keskisuomalainen: Suomessa ammuttiin yli tuhat neuvostovankia
*Arkistolaitos: Suomi, sotavangit ja ihmisluovutukset 1939–55 -tutkimushankkeen tietokanta 
*Lars Westerlund (toim.) Kansallisarkiston artikkelikirja: Sotavangit ja internoidut  PDF
Logan Couture

**Logan Couture** (s. 28. maaliskuuta 1989 Guelph, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi koko NHL-uransa San Jose Sharksissa keskushyökkääjänä. Seura varasi hänet koko varaustilaisuuden yhdeksäntenä pelaajana kesällä . Varausvuotenaan Couturea analysoitiin johtajatyypiksi ja hänen vahvuuksikseen katsottiin syöttötaito ja peliäly.

## Ura
Couture pelasi kauden 2004–2005 OJHL-juniorisarjaa St. Thomas Starsin joukkueessa, minkä jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2005–2006 OHL-joukkue Ottawa 67'siin. Couture pelasi siellä hyvän tulokaskauden ja teki 65 ottelussa tehot 25+39=64, joilla hän oli 67'sin kolmanneksi paras pistemies. Kaudella 2006–2007 Couture teki 54 ottelussa tehot 26+52=78 ja hän oli joukkueen sisäisen syöttöpörssin voittaja sekä toiseksi paras pistemies edelleen Couturen joukkuetoverina pelaavan Jamie McGinnin jälkeen. Couturen runkosarjaa lyhensi mm. mononukleoosi ja luistimenviilto. San Jose Sharks varasi hänet ensimmäisellä kierroksella numerolla 9 kesällä 2007.

Kaudella 2007–2008 Couture jakoi McGinnin kanssa 67'sin sisäisen pistepörssin voiton tehoilla 21+37=58. Hän kuitenkin itse voitti joukkueen syöttöpörssin. Couturesta tuli kaudella 2008–2009 67'sin kapteeni ja hän teki OHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 39+48=87. Couture voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin ja hän oli koko OHL:n yhdeksänneksi paras pistemies sekä kuudenneksi paras maalintekijä. Couture nimettiin OHL:n tähdistöotteluun vuosina 2007, 2008 ja 2009, mutta vuoden 2008 ottelu jäi väliin loukkaantumisen takia. Hänet nimettiin maaliskuussa 2010 OHL:n viikon pelaajaksi. Keväällä 2009 Couture pelasi neljä runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua San Jose Sharksin farmijoukkueessa Worcester Sharksissa, AHL:ssä.

Couture siirtyi kaudeksi 2009–2010 San Jose Sharksin organisaatioon. Hän pelasi yli puolet kaudesta Worcesterissa, jossa Couture teki 42 runkosarjaottelussa tehot 20+33=53. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies Dan DaSilvan kanssa. Couture nimettiin kauden päätteeksi AHL:n tulokkaiden tähdistöön. Hän debytoi NHL:ssä 25. lokakuuta 2009 Philadelphia Flyersiä vastaan ja teki NHL-uransa ensimmäisen maalin 5. marraskuuta 2009 Detroit Red Wingsin Chris Osgoodin taakse. Couture pelasi kauden aikana NHL:ssä yhteensä 25 runkosarjaottelua tehoin 5+4=9 sekä 15 playoff-ottelua tehden neljä maalia.

Huhtikuussa 2025 Couture ilmoitti uransa päättymisestä nivusvamman vuoksi. Hän pelasi kaikkiaan 933 runkosarjaottelua tehden 323 maalia ja yhteensä 701 tehopistettä.

## Maajoukkue

Couture pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007.
## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Brandon McMillan

**Brandon McMillan** (s. 22. maaliskuuta 1990 Richmond, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. 

## Ura
McMillan aloitti junioriuransa BCMML-sarjassa Vancouver Rangersin paidassa. Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi WHL-sarjassa pelaavaan Kelowna Rocketsiin. NHL-seura Anaheim Ducks varasi McMillanin kolmannella kierroksella 85. pelaajana . Kaudella 2008–2009 hän voitti Rocketsin paidassa WHL-mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän teki 55 ottelussa tehot 25+42=67 ja hänet nimettiin idän tähdistökentälliseen. 	

Kaudeksi  McMillan siirtyi Anaheim Ducksin organisaatioon. Hän aloitti kauden AHL:ssä farmiseura Syracuse Crunchissa. Hän debytoi NHL:ssä marraskuussa 2010 Edmonton Oilersia vastaan. Huhtikuussa 2013 McMillan kaupattiin Phoenix Coyotesiin vaihdossa Matthew Lombardiin. Helmikuussa 2015 Coyotes laittoi McMillanin waivers-listalle, josta hänet poimi Vancouver Canucks. McMillan pelasi Canucksissa ainoastaan kauden  loppuun.

McMillan siirtyi Eurooppaan ja edusti kaudella 2015–2016 saksalaista ERC Ingolstadtia. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi kroatialaiseen KHL-joukkueeseen KHL Medveščak Zagrebiin, josta hän siirtyi kesken kauden Torpedo Nižni Novgorodiin. Kaudeksi 2017–2018 McMillan siirtyi Dinamo Riikaan.

### Maajoukkue
McMillan on edustanut Kanadan nuorisomaajoukkueita. Hän oli mukana vuoden 2010 nuorten MM-kilpailuissa, joissa hän teki tehot 4+4=8 ja oli voittamassa hopeaa.

## Lähteet
*

### Viitteet
Human’s Pain

__NOTOC__
**Human’s Pain** on puolalaisen brutal death metal -yhtye Yatteringin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1998.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

### Uudelleenjulkaisun bonuskappaleet
#
#
#

## Kokoonpano
* Svierszcz – basso, laulu
* Marek "Hudy" Chudzikiewicz – kitara
* Ząbek – rummut

## Arvostelut
* Chronicles of Chaos: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Murder’s Concept

**Murder's Concept** on puolalaisen brutaalin death metal -yhtyeen Yatteringin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2000.

## Kappalelista
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Svierszcz – bassokitara, laulu
* Hudy – kitara
* Trufel – kitara
* Ząbek – rummut

## Aiheesta muualla
* 
*
Marcin Świerczyński

**Marcin Świerczyński** (s. 6. tammikuuta 1975 Gdańsk, Puola) on puolalainen säveltäjä, basisti ja vokalisti.

## Diskografia
**Yattering**
*
*
*
*
*
*
*

**Sainc**
*
*
*

## Videografia
*Yattering - 

## Aiheesta muualla
*
Nick Cohen

**Nick Cohen** (s. 1961 Stockport) on brittiläinen journalisti, kirjailija ja poliittinen kommentaattori.

Cohen on kirjoittanut neljä kirjaa: kirjoituskokoelma *Cruel Britannia: Reports on the Sinister and the Preposterous* (1999), Uusi Työväenpuolue -projektia kritisoiva *Pretty Straight Guys* (2003), *What's Left?* (2007), jossa hän kuvaa, miten "liberaali" vasemmisto muuttui 2000-luvun äärioikeiston tukijaksi ja *Waiting for the Etonians: Reports from the Sickbed of Liberal England* (2009). 

*What's Left?* oli Britannian johtavan poliittisen kirjallisuuden palkinnon finalisti vuonna 2008. 

Cohenin katsotaan kuuluvan George Orwellin ja Albert Camus'n kirjallisen perinnön jatkajiin. Aiemmin hän oli jyrkkä USA:n ulkopolitiikan kriitikko, vielä vuoden 2002 alussa hän puolusti antiamerikkalaisuutta, mutta marraskuussa 2002 hän kääntyi tukemaan hyökkäystä Irakiin ja tuomitsi vasemmiston antiamerikkalaisuuden ja kyvyttömyyden islamismin edessä. 

Hänen mukaansa vasemmisto on "kääntynyt oikealle" sen tukiessaan islamisteja eli "teokraatteja ja fasisteja", siis "rotuvähemmistöjen, sekularistien, naisten, homojen ja ammattiliittojen sortajia". 

Vuonna 2010 Cohen sanoi äänestävänsä työväenpuoluetta mutta vaalien jälkeen hän tuki liberaalidemokraattien ja konservatiivien yhteishallitusta ja sen säästölinjaa. 

Vuonna 2006 on oli Euston Manifeston ensimmäinen allekirjoittaja. Manifesti ehdottaa uutta poliittista linjausta, jossa vasemmisto vastustaa terrorismia ja antiamerikkalaisuutta.

## Elämä
Cohenin isän isovanhemmat pakenivat tsaarin Venäjältä juutalaisvainoja. Heidän pojastaan tuli kommunisti. Cohen itse on ateisti. Hän kasvoi Manchesterissä ja opiskeli Oxfordissa filosofiaa, politiikkaa ja taloustiedettä ("PPE"). Journalistina hän aloitti *Birmingham Post and Mail* -lehdessä ja sitten siirtyi arvostettuun *[[The Independent]]* -lehteen.

## Britannian politiikka
Cohen on muun muassa puolustanut kansalaisvapauksia ja sosiaalista liikkuvuutta parantavaa peruskoulua (grammar schools) sekä vastustanut yksityisen sektorin kasvavaa roolia julkisten palveluiden tuotannossa.

Cohen on aiemmin ollut työväenpuolueen jäsen mutta on nykyään sitoutumaton. Lontoon pormestarinvaaleissa hän äänesti liberaalidemokraattia, arvostellen työväenpuolueen "punaista" Ken Livingstonea mm. läheisyydestä Hugo Chavezin kanssa. Hänen mukaansa työväenpuolueen täytyy hallituskautensa jälkeen käydä läpi "stalinismista puhdistautumisen" prosessi.

## Näkemyksiä
Cohenin mukaan on harhaanjohtavaa kutsua äärioikeistoksi niitä nationalistisia tahoja, jotka käytännössä ajavat samantapaista valtiota kuin Aljaksandr Lukašenkan tai Hugo Chavezin kaltaiset sosialistit. Cohen myös syyttää konservatiiveja yhteistyöstä edellisten tahojen kanssa ja vasemmistoa yhteistyöstä islamistien kaltaisten homoseksuaaleja ja juutalaisia vihaavien rasistien ja autoritaristien kanssa. Hänen mielestään relevantimpi jakolinja kulkee liberaalidemokraattien ja autoritaristien välillä. 

## Lähteet
Taivaansiivet

**Taivaansiivet** (*Morpho*) on täpläperhosiin kuuluva perhossuku. Sen noin 70 lajia ovat neotrooppisia ja niitä tavataan Meksikosta Etelä-Amerikkaan.

Suvun perhoset ovat suurikokoisia siipivälin vaihdellessa vuoritaivaansiiven (*Morpho rhodopteron*) noin 75&nbsp;mm:sta jättitaivaansiiven (*Morpho hecuba*) yli 150&nbsp;mm:iin. Lajeilla esiintyy sukupuolidimorfismia ja naaraat ovat väritykseltään koiraita vaatimattomampia, usein ruskeankirjavia. Useimpien lajien koirasyksilöiden siivet ovat sinisen tai vihreän metallinkiiltoisia. Väri ei synny väriaineiden vaikutuksesta vaan heijastusten ja interferenssin vaikutuksesta siipisuomujen valoa taittavissa kerroksissa. On arvioitu, että siipien yläpinnasta heijastuu jopa 75&nbsp;% siihen osuvasta sinisestä valosta. Muutamat lajit ovat valkoisia, harmaita tai punertavia. Siipien alapinnat ovat ruskeankirjavia ja niissä on tavallisesti laajoja, saalistajaa harhauttavia silmätäpliä.

Kirkkaan värityksen ja suuren kokonsa vuoksi taivaansiivet ovat suosittuja keräilykohteita ja kuuluvat monien perhospuutarhojen valikoimaan. Aikuiset perhoset ruokailevat kukkien medellä ja käyneillä hedelmillä.

Toukat ovat yleensä punaruskeita ja poltinkarvojen peittämiä.

Koirasperhoset lentävät metsien latvustoissa tai joskus aukkopaikoilla lähempänä maan pintaa ja vartioivat reviiriään tunkeilevia lajikumppaneitaan vastaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*funet.fi 
*Vukusic et al. (1999) Quantified Interference and Diffraction in Single Morpho Butterfly Scales. Proc. Biol. Sci. 266, 1403
*goliathus.cz  
*flickr - Morpho
*kuvia lajeista  
*kuvia
Niki de Saint Phalle

**Niki de Saint-Phalle** (oik. **Catherine Marie-Agnès Fal de Saint Phalle**, 29. lokakuuta 1930 Neuilly-sur-Seine – toukokuu 2002) oli ranskalainen kuvanveistäjä. Hän on tehnyt pulleita naisfiguureita.

Ranskassa ja Yhdysvalloissa lapsuutensa viettäneen ja jälkimmäisessä maassa taideopintonsa suorittaneen Saint-Phallen veistokset ovat suurikokoisia, kirkasvärisesti kuvioituja ja feministissävytteisiä. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös dadaistihenkisiä assemblaaseja. Saint-Phalle teki veistoksia myös yhteistyössä toisen aviomiehensä Jean Tinguelyn kanssa, muun muassa Pariisin Pompidou-keskuksen vierelle sijoitetun Fontaine Stravinski -suihkulähteen. Molemmat olivat myös mukana uusi realismi -liikkeessä Pariisissa.

Saint-Phallen läpimurtoteos oli romusta tehty *Nana*-veistos vuodelta 1964. Tunnetuimpia teoksia on Tukholman Moderna Museetissa vuonna 1966 esitelty *Hon*, 28 metriä korkea naisveistos, jonka sisätiloihin pääsi vaginan kohdalta. Hän teki useita julkisia töitä Pariisin lisäksi muun muassa Tukholmaan, Hannoveriin ja Bonniin sekä Euroopan ulkopuolellekin.

Vuonna 2001 Saint-Phalle lahjoitti suuren kokoelman töitään Nizzan nykytaiteen museolle. Hän poti pitkään keuhkosairautta, joka ilmeisesti johtui hänen työssään käyttämistä myrkkykaasuista.


Tiedosto:Outside the Moderna Museet, Stockholm. Art by Niki de Saint Phalle.jpg|Moderna Museetin veistospuisto, Tukholma.
File:Niki de Saint Phalle St 2.jpg|Moderna museet, Tukholma.
File:St-Phalle Ulm-29-24.jpg|*Aatami ja Eeva* 1987. Baden-Württemberg, Ulmin yliopisto Saksa.
Niki de Saint Phalle Budha.jpg|Buddha
2021-04-26 Nanas Hannover 01.jpg|Nana Hannover
Nana fontaine (Niki de Saint Phalle).JPG|Suihkulähde Nana
Niki de Saint Phalle Gwendolyn 2.jpg|Gwendolyn
Niki de Saint-Phalle, Les Baigneurs, 1984 (50687216182).jpg|Kylpijät
Niki de Saint Phalle St 3.jpg|"Fantastinen paratiisi", 1966, Moderna Museet.
Niki de Saint Phalle 2011 in Schwäbisch Hall. 01.jpg|Nana, Schwäbisch Hall.
Farbenfrohe Nana Februar 2012.JPG|Nana, Karlsruhe.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Saint-Phallen verkkosivut
*NCAF, Niki de Saint-Phalle -säätiö
*Queen Califa - Niki de Saint Phallen veistospuisto, Escondido Kalifornia
*Niki de Saint-Phalle, Stuart Collection, University of California, San Diego 
*''Giardino dei Tarocchi'', Tarot-puutarha
NGC 206

**NGC 206** on kirkas tähtipilvi Andromedan galaksissa. Se on kaikista Andromedan tähtipilvistä kirkkain Maasta nähtynä.

## Katso myös
*NGC

## Aiheesta muualla
*NGC 206 @ SEDS NGC
Renger van der Zande

**Renger van der Zande** (s. 16. helmikuuta 1986 Dodewaard, Gelderland) on hollantilainen autourheilija. Hän on vuoden 1978 Hollannin kansainvälisen Rallycross-sarjan mestarin Ronald van der Zanden poika.

## Ura
Van der Zande aloitti uransa autourheilussa vuonna 2004 Hollannin Formula Renault 2000 -sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden vuonna 2005. Vuonna 2006 hän sijoittui neljänneksi Saksan F3-sarjassa. Hän ajoi myös kolme kilpailua A1 Grand Prix -sarjassa kaudella 2006–2007. Vuosina 2007–2008 van der Zande kilpaili F3 Eurosarjassa ja sijoittui sarjan neljänneksi vuonna 2008. Hän ajoi myös yhden kilpailun Aasian GP2-sarjassa kaudella 2008–2009, kun hän korvasi Mika Mäen. Hänet korvattiin heti seuraavassa kilpailussa Edoardo Mortaralla. Vuonna 2009 van der Zande kilpaili Britannian F3-sarjassa ja sijoittui sarjan kolmanneksi viidellä voitollaan. Vuonna 2010 van der Zande kilpaili GP3-sarjassa Mücke Motorsport tiimissä. Hän saavutti kuusi pistettä ja yhden kolmossijan, joka tuli Saksan kilpailusta. Vuonna 2011 hän ajoi DTM-sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2012 van der Zande kilpaili Porsche Supercup -sarjassa.

Tämän jälkeen van der Zande on ajanut IMSA SportsCar Championship ja FIA World Endurance Championship -urheiluautosarjoissa. Van der Zanden autokunta voitti Daytonan 24 tunnin ajon vuosina 2019 ja 2020. Hän on ajanut myös Le Mansin 24 tunnin kilpailussa.

## GP3-tulokset
Baumolin tauti

**Baumolin tauti** on William J. Baumolin ja William G. Bowenin 1960-luvulla kuvaama ilmiö, jossa palkoilla on taipumus nousta aloilla, joissa työvoiman tuottavuus ei juuri nouse, ja tämä palkannousu tapahtuu vastauksena nouseviin palkkoihin niillä aloilla, joilla tuottavuus nousee.

Baumolin tauti aiheuttaa monien palvelualojen kustannusten kasvua pitkällä aikavälillä inflaatiota nopeammin. Kysynnän hintajoustosta riippuen nämä palvelut joko kattavat yhä suuremman osuuden nimellisestä bruttokansantuotteesta tai kuihtuvat hiljalleen. Jälkimmäisessä tapauksessa palvelut voivat jäädä kustannusnousun takia vain rikkaimpien saavutettaviksi tai markkinoiden ulkopuolelle harrastelijoiden puuhasteluksi. Baumolin ilmiön on katsottu liittyvän etenkin sellaisiin paljon työvoimaa tarvitseviin palveluihin, joilla tuottavuuden kasvu on vähäistä verrattuna sektoreihin, joilla tapahtuu esimerkiksi tekniikan kehityksen aiheuttamaa tuottavuuden kasvua.

Baumolin tauti liitetään yleisesti julkisen sektorin tuottavuuskehitykseen. Mikäli julkisen sektorin palkkakehitys ylittää yksityisen sektorin kehityksen pitkällä aikavälillä merkittävästi, niin kansantalouteen kohdistuu lisääntyvää verotaakkaa julkisten palvelujen rahoittamiseksi. Esimerkkinä mainittakoon, että Valtion "tuottavuusohjelmaa" on perusteltu mm. Baumolin taudilla, mutta alun perin se ei ole tarkoitettu mitenkään henkilöstöleikkausten ja henkilötyövuosien vähentämisen automaattiseksi perusteluksi. Valtion talouteen ja julkiseen talouteen yleisemmin (kunnat, maakunnat, eläkerahastot jne.) vaikuttanee lyhyellä aikavälillä voimakkaimmin kansantalouden suhdannekehitys. Talouspolitiikan ensisijaisen tärkeä tavoite onkin työllisyydestä ja talouskasvusta huolehtiminen.

Baumolin ja Bowenin alkuperäinen tutkimus käsitteli esittävien taiteilijoiden sektoria. Baumol ja Bowen käyttivät esimerkkinä Ludwig van Beethovenin jousikvartettoa, jonka soittamiseen tarvittiin yhä sama määrä soittajia kuin 1800-luvulla eli klassisen musiikin esittämisessä ei ollut tapahtunut tuottavuuden kasvua. Toisaalta samanaikaisesti muusikoiden kuten muidenkin ammattien reaalipalkat olivat suuressa määrin nousseet 1800-luvulta.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Mayall II

**Mayall II** (**M31 G1**), tunnetaan myös nimillä **NGC-224-G1**, **SKHB 1**, **GSC 2788:2139**, **HBK 0-1**, **M31GC J003247+393440** ja **Andromedan joukko**, on pallomainen tähtijoukko joka sijaitsee Andromedan galaksissa. Mayall II sijaitsee 130&nbsp;000 valovuoden päässä Andromedan galaksin keskuksesta. Se on myös Paikallisen ryhmän kirkkain pallomainen tähtijoukko. Mayall II:n massan arvioidaan olevan kahdesti Omega Centaurin massan suuruinen, ja sen keskustassa saattaa olla musta aukko.

Mayall II:n löysivät ja tunnistivat todennäköiseksi pallomaiseksi tähtijoukoksi Nicholas Mayall ja O. J. Eggen vuonna 1953. Mayall II on luultavasti Andromedan puoleensa vetämän kääpiögalaksin keskuksen jäännös.

## Katso myös
*Messier 54
*Omega Centauri

## Lähteet
Maastohiihto talviolympialaisissa 1932 – miesten 50 km

**Miesten 50 kilometrin hiihto** käytiin Lake Placidin talviolympialaisissa 1932 lauantaina 13. helmikuuta. 50 kilometrin maastohiihdossa oli kisattu talviolympialaisten alusta alkaen, joten matka oli mukana olympialaisten ohjelmassa kolmannen kerran. Osallistujia oli 32 yhdeksästä maasta.

Kilpailun voiton vei Suomen Veli Saarinen, joka oli ottanut pronssia kolme päivää aiemmin käydyltä 18 kilometrin matkalta. Saarisen kultamitali oli Suomelle ensimmäinen maastohiihdon olympiavoitto. Suomen kaksoisvoiton täydensi hopealle hiihtänyt Väinö Liikkanen, joka jäi maanmiehestään 20 sekuntia. Pronssimitalin sai norjalainen Arne Rustadstuen, joka hävisi voittajalle jo lähes neljä minuuttia.

## Kilpailutapahtumat
Kisajärjestäjille tuotti ongelmia lumen puute, sillä alueella oli leuto talvi ja lunta ei ollut paljoa. Lumetusta ei vielä tuolloin ollut käytössä. Leutojen sääolosuhteiden vuoksi kilpalatu kiersi metsässä, jossa lunta oli tarpeeksi kilpailun järjestämiseksi. Kilpailijat lähtivät matkaan väliaikalähtönä minuutin välein, ja he kiersivät 25 kilometrin pituisen ladun kahdesti. Lämpötila kilpailun aikana oli nollan celsiusasteen paikkeilla. Kilpailu käytiin kolme päivää edellisen hiihtomatkan, 18 kilometrin, jälkeen.

Ensimmäisen kierroksen jälkeen suomalaisilla oli kaksoisjohto: 18 kilometrin pronssimitalisti Veli Saarinen johti Väinö Liikkasta noin minuutilla. Suomalaisten jälkeen puoleenväliin saapui ruotsalainen 18 kilometrin olympiavoittaja Sven Utterström, ja hänen jälkeensä tulivat kolme norjalaista: Arne Rustadstuen, Sigurd Vestad ja Ole Hegge. Heggen ero kisaa johtaneeseen Saariseen oli noin viisi minuuttia.

Toisella kierroksella Ruotsin Utterström väsähti, ja norjalaiskolmikko ohitti tämän. Suomalaisista Liikkanen tuli lopun hyvin, mutta uupuneen Saarisen onnistui pitää tähän 20 sekunnin ero, ja olla ensimmäinen suomalainen maastohiihdon olympiavoittaja. Norjalaisten pronssimitalikamppailussa voiton vei Arne Rustadstuen, joka piti kaikista kilpailijoista nopeimmin toisen kierroksen hiihtäneen Ole Heggen takanaan 11 sekunnilla. Rustadstuen oli lähtenyt matkaan kolme minuuttia Heggen jälkeen.

## Lopputulokset

## Lähteet
Liberaalidemokraatti

**Liberaalidemokraatti** tarkoittaa
* joko henkilöä, joka kannattaa liberaalia demokratiaa eli perustuslain ja laillisuusperusteen hillitsemää demokratiaa, ihmisoikeuksia, riippumatonta oikeuslaitosta ym. tai
* Liberaalidemokraattisen puolueen kannattajaa. Tämännimisiä puolueita on monissa maissa, ja ainakin Venäjän "liberaalidemokraattisen" puolueen katsotaan laajalti olevan ei-liberaalidemokraattinen.

## Lähteet
By the Way (kappale)

**"By the Way"** on Red Hot Chili Peppersin kappale, joka löytyy samannimiseltä albumilta *[[By The Way]]*. Kappale on albumin ensimmäinen ja se julkaistiin singlenä vuoden 2002 kesällä.

Kappale menestyi albumin tavoin hyvin listoilla, ollen muun muassa ensimmäisenä Billboard Hot Mainstream Rock Tracks- ja Alternative Songs -listalla. Kappale löytyy yhtyeen *[[Greatest Hits (Red Hot Chili Peppers)|Greatest Hits]]* -kokoelma-albumilta. Singlelle tehtiin myös musiikkivideo.

Kappale kertoo tytöstä nimeltä Dani. Danin tarina alkoi jo kappaleesta "Californication". Se jatkui tässä kappaleessa ja loppui kappaleeseen "Dani California".

## Kappale
Kappale on yhtyeelle ominainen funk-tyylinen kappale, joka sisältää jännityneitä kitaroita, funk-rock basson, liitävät sanat ja vokooderi-efektejä. Yhtyeen laulaja Anthony Kiedis kertoi kappaleesta MTV:lle: "Se kertoo yöstä elämässä. Se on L.A.:n maisema - ilta, joka tapahtuu samanaikaisesti koko kaupungin läpi. Ehkä tulet tapaamaan jonkun taianomaisen parin, joka tulee lämmittämään sielusi rypyt, laulamaan sinulle, pitämään kättäsi ja viemään sinut tanssimaan. Kappale kertoo myös huumekaupoista, prostituutiosta, auto-onnettomuuksista, sekä ihmisistä, jotka tulevat hakatuksi ja pelaavat noppaa." Kiedis kuvasi kappaletta yhdeksi raskaimmaksi kappaleeksi albumilla, mikä muuten sisältää melodisempia ja vähemmän kuohuvia kappaleita.

## Musiikkivideo
Musiikkivideo sai vaikutteita meksikolaisessa elokuvassa Amores perros, autoilla tehdystä takaa-ajosta. Singlen musiikkivideo alkaa, kun yhtyeen laulaja Anthony Kiedis astuu sisään taksiin. Kuskin (jota esittää Dave Sheridan) huomattua, että hänen asiakkaansa on Kiedis, hän laittaa singlen By the Way levyn soimaan. Kuskin lähdettyä ajamaan, hän alkaa yht'äkkiä kiihdyttämään auton vauhtia ja kaahamaan Los Angelesin kaduilla. Hän myös lukitsee molemmat taka ovet, mikä saa Kiediksen ahdistumaan. Kiediksen yrittäessä soittaa apua, kuski jarrutta tuikasti mikä saa Kiediksen menettämään otteen kännykästään. Kuski nappaa kännykän ja heittää sen ulos. Sen jälkeen kuski ajaa hiekkakentälle, josta hän ajaa viereisen sillan alle (joka on sama josta Kiedis lauloi kappaleessa Under the Bridge). Sillan alla kuski nousee ulos autosta ja ottaa takakontista kaksi soihtua, jonka jälkeen hän alkaa tanssia niiden kanssa. Samaan aikaan Kiedis lähettää viestin Flealle ja John Frusciantelle, jotka ovat kahvilassa. Aluksi he luulevat sitä vitsiksi, joten he eivät välitä siitä. Kiediksen lähetettyä toisen viestin, he lähtevät etsimään Kiedistä Flean Ford Broncolla. Heidän löydettyä taksi jossa Kiedis on, alkaa takaa-ajo. Kiediksen nähtyä heidät, hän rikkoo taksin ikkunan ja hyppää Flean autoon. Pian taksikuski löytää uuden asiakkaan, joka on myös Red Hot Chili Peppersin jäsen, Chad Smithin ja ottaa hänet kyytiinsä ja video loppuu.

## Listasijoitukset

## Singlen kappaleet
**CD Single 1**
# "By the Way"	 
# "Teenager in Love" (Live) 	 
# "What is Soul" (Live)

## Lähteet
Suomen elämäkerrasto

**Suomen elämäkerrasto** on vuosien 1927 ja 1934 välisenä aikana julkaistun viisiosaisen *[[Kansallinen elämäkerrasto|Kansallisen elämäkerraston]]* lyhennetty ja uudistettu laitos, joka ilmestyi WSOY:n kustantamana vuonna 1955. Molempien seuraaja taas on  vuosina 2003–2007 julkaistu Suomen kansallisbiografia. *Kansalliseen elämäkerrastoon* otettiin muutamia elämäkertoja jo 1879–1883 ilmestyneestä *[[Biografinen Nimikirja|Biografisesta Nimikirjasta]]*, jotka kuitenkin tarkistettiin ennen uutta julkaisemista.

## Toimittaminen

Suomen elämäkerraston toimittaja ja kirjoittaja on Ilmari Heikinheimo. Vaikka Heikinheimo laati teoksen yksin, hän mainitsee esipuheessa saaneensa paljon apua useilta henkilöiltä: professori Eino Jutikkala, filosofian lisensiaatti Antero Manninen, professori A. R. Cederberg, kanslianeuvos Osmo Durchman, dosentti Vilho Niitemaa sekä rovasti Urho Paljakka.

## Sisältö

Teoksessa on 856 sivua, 1 686 kuvaa ja 16 monivärikuvaliitettä. Kirja laadittiin hakuteokseksi eli sen elämäkerrat ovat edeltäjäänsä verrattuna suppeita. Pääosa noin 2 500 elämäkerrasta on silti peräisin *Kansallisesta elämäkerrastosta*, mutta lyhennettynä, ja kolmannes perusteellisemmin tai jopa kokonaan uudistettuna. Teoksessa on myös 560 uutta elämäkertaa. Julkaisuvaiheessa eläneiden henkilöiden elämäkertoja on kuitenkin mukana vain hieman toistasataa, vaikka niitä arkistoitiin teoksen kirjoitusaikana lähes viisisataa. Edeltäjään verrattuna huomattava ero teoksessa on, että se on kokonaan yhden henkilön kirjoittama. Muitakin eroja, joskin vähäisempiä, teosten välillä on. 

*Kansallisessa elämäkerrastossa* kaikkien ennen vuotta 1809 syntyneiden henkilöiden nimet kirjoitettiin suomalaisessa asussa, mutta Suomen elämäkerrastossa tästä periaatteesta luovuttiin. Vain keskiaikaiset, 1500-luvun ja hallitsijanimet on kirjoitettu suomalaisittain ja muut 1600-luvulta lähtien varsinaisessa kirjoitusasussaan. Tosin 1700-luvulle saakka etunimissä on käytetty K-kirjainta C-kirjaimen asemesta, esimerkiksi *Karl* eikä *Carl*. Toinen poikkeus ovat tietyt henkilöt, jotka ovat tulleet tunnetuksi suomenkielisillä nimillä, kuten Kustaa Mauri Armfelt. Tällöin varsinainen nimi on kuitenkin esitetty suluissa, esimerkiksi (Gustaf Mauritz). Maisterin- ja tohtorin arvojen saantivuosia ei ole teoksessa mainittu eikä esimerkiksi arvonimeä rovasti lainkaan. Kirjallisuusviitteet on tiivistetty henkilöittäin teoksen nimeen ja julkaisuvuoteen.

Teoksen ensimmäisen elämäkerran henkilö on Aadolf Fredrik, Ruotsin ja Suomen kuningas 1700-luvulta, ja viimeisen Pehr Östring, Närpiössä vuonna 1819 syntynyt maatalous- ja valtiopäivämies.

## Lähteet
Arija

**Arija** () on venäläinen vuonna 1985 Moskovassa perustettu heavy metal -yhtye. Arija on yksi ensimmäisiä suurempaa suosiota keränneitä venäläisiä metalliyhtyeitä, jotka aloittivat uransa 1980-luvun Neuvostoliitossa. Yhtyettä on kutsuttu ”Venäjän Iron Maideniksi”. Lyriikoita yhtyeelle ovat kirjoittaneet muun muassa ammattirunoilijat Margarita Puškina ja Aleksandr Jelin.

## Diskografia

### Studioalbumit
* *[[Manija velitšija]]* (Мания величия, 1985)
* *[[S kem ty?]]* (С кем ты?, 1986)
* *[[Geroi asfalta]]* (Герой асфальта, 1987)
* *[[Igra s ognjom]]* (Игра с огнём, 1989)
* *[[Krov za krov]]* (Кровь за кровь, 1991)
* *[[Notš korotše dnja]]* (Ночь короче дня, 1995)
* *[[Generator zla]]* (Генератор зла, 1998)
* *[[Himera (albumi)|Himera]]* (Химера, 2001)
* *[[Krešenije ognem|Kreštšenije ognjom]]* (Крещение огнём, 2003)
* *[[Armageddon (Arijan albumi)|Armageddon]]* (Армагеддон, 2006)
* *[[Feniks (Arijan albumi)|Feniks]]* (Феникс, 2011)
* *[[Live in Studio]]* (2012)
* *[[Tšerez vse vremena]]* (Через все времена, 2014)
* *[[Prokljatie morei|Prokljat'je morej]]* (Проклятье морей, 2018)

### Livealbumit
* *Sdelano v Rossii* (делано в России, 1995)
* *V poiskah novoi žertvy...* (В поисках новой жертвы..., 2003)
* *Živoi ogon* (Живой огонь, 2004)
* *Pljaska ada* (Пляска ада, 2007)
* *Geroi asfalta: 20 let* (Герой асфальта: 20 лет, 2008)
* *Kotjol istorii – Live MMXV* (Котёл истории – Live MMXV, 2015)
* *Klassitšeskaja Arija* (Классическая Ария, 2016)
* *30 let! – Jubileinyi kontsert* (30 лет! – Юбилейный концерт, 2016)

## Kokoonpanot

;1985–1986
* Valeri Kipelov () – laulu
* Vladimir Holstinin () – kitara
* Alik Granovski () – basso
* Aleksandr Lvov () – rummut
* Kirill Pokrovski () – koskettimet 

;1986–1987
* Valeri Kipelov () – laulu
* Vladimir Holstinin () – kitara
* Andrei Bolšakov () – kitara
* Alik Granovski () – basso
* Igor Moltšanov () – rummut
* Kirill Pokrovski () – kosketinsoittimet

;1987–1989
* Valeri Kipelov () – laulu
* Vladimir Holstinin () – kitara
* Sergei Mavrin () – kitara
* Vitali Dubinin () – basso
* Maksim Udalov () – rummut

;1989–1994
* Valeri Kipelov () – laulu
* Vladimir Holstinin () – kitara
* Sergei Mavrin () – kitara
* Vitali Dubinin () – basso, taustalaulu
* Aleksandr Manjakin () – rummut

;1995–2002
* Valeri Kipelov () – laulu
* Vladimir Holstinin () – kitara
* Sergei Terentjev () – kitara
* Vitali Dubinin () – basso taustalaulu
* Aleksandr Manjakin () – rummut

;2002–2011
* Artur Berkut () – laulu
* Vladimir Holstinin () – kitara
* Sergei Popov () – kitara
* Vitali Dubinin () – basso taustalaulu
* Maksim Udalov () – rummut

;Nykyinen
* Mihail Žitnjakov () – laulu
* Vladimir Holstinin () – kitara
* Sergei Popov () – kitara
* Vitali Dubinin () – basso taustalaulu
* Maksim Udalov () – rummut

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Rauni Liukko

**Rauni Sinikka Liukko** (oik. **Liukko-Ailio**; 17. kesäkuuta 1940 Vehmaa – 27. toukokuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari. Liukon läpimurtoteoksia olivat *Ruuhkaratikka* (1973) ja *Liikkuva työvoima* (1977). Kohua herätti myös hänen tilateoksensa Helsingin juhlaviikoilla 1972 Arkadian puistossa. 
__NOTOC__
## Ura

Liukko valmistui Taideteollisen oppilaitoksen kuvaamataidonopettajalinjalta 1963 ja aloitti yhteiskunnallisesti kantaa-ottavilla teoksilla, joiden aiheina olivat lapset, vanhukset ja muut vähäosaiset. *Ruuhkaratikan* ohella lasikuidusta tehdyt karheat lapsihahmot saivat paljon huomiota lehdistössä. 

Ensimmäinen huomiota saanut yksityisnäyttely oli *Lapsellisuuksia* Kluuvin galleriassa Helsingissä vuonna 1970, ja Moderna Museetin järjestämänä Tukholmassa 1971, missä se herätti keskustelua lasten asemasta. Virikkeenä oli ollut Biafran nälänhätä, joka oli ollut paljon esillä televisiossa. Suomessa keskustelua syntyi kuitenkin lähinnä teosten materiaalista ja tekotavasta. Lasikuitu, readymade- ja kierrätysmateriaalit eivät sopineet perinteisiin käsityksiin kuvanveistosta.

Rauni Liukko osallistui Ars 74 -näyttelyyn lapsiaiheisilla veistosinstallaatioilla *Yhteinen turvavyö* ja *Hyväntekeväisyyttä*. "Jouduin näkemään, miten yhteiskuntaa heijasteleva koulu aste asteelta rutisti koulutettaviaan", totesi taiteilija Ars-näyttelyluettelossa. "Ei ollut mieltä tehdä kuvia vähäiselle, kultivoituneelle galleriayleisölle. Halusin tehdä kuvia kadun miehelle, joka ei gallerioissa käy."   

Liukon teokset saivat lyyrisempää ja ajattomampaa sävyä 1980-luvulla. Lasikuidun sijasta hän alkoi käyttää pronssia ja luonnonmateriaaleja. Aiheet olivat nyt myyttisiä, kuten *Khimairon* (1989) ja *Sfinksi* (1988–1989). Liukko oli jättänyt lasikuidun myös allergian vuoksi. Meriaiheet tulivat mukaan 1990-luvulla. Liukko teki laivoja eri materiaaleista ja kotiloveistoksia.

Liukolle myönnettiin muun muassa Suomen Rauhanpuolustajien mitali, Suomen Taideyhdistyksen dukaattipalkinto (1972) ja Vuoden Kiila (1982) sekä valtion taiteilijaeläke (2003).

Keramiikkataiteilija Heljä Liukko-Sundström oli Rauni Liukon sisar.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Vanhala, Jari-Pekka (toim): *Rauni Liukko: Matkan muisto / Musta sateenkaari*. Oulun taidemuseon julkaisuja 24. Porin taidemuseo ja Oulun taidemuseo 1994. 
*

## Aiheesta muualla
*Rauni Liukon Prinsessa-muistomerkki Kellokoskella.
*
*Ruuhkaratikka.
*Ruuhkaratikka. Sara Hildénin taidemuseo (PDF).
*Liukon teoksia Valtion taidemuseon kokoelmissa.
* Kuvia Liukon *Lapsellisuuksia*-näyttelystä 1970:
** Kuva 1
** Kuva 2
** Kuva 3
** Kuva 4
*
World of Subways

**World of Subways** on tietokonepelisarja, jonka on julkaissut saksalainen TML-Studios. Peleissä simuloidaan metrolinjoja ensimmäisen persoonan kuvakulmasta. Sarjaan on ilmestynyt neljä osaa.

## Osat
* *World of Subways 1* (New Yorkin metron PATH-reitti)
* *World of Subways 2* (Berliinin metron U7-linja)
* *World of Subways 3* (Lontoon metron Circle Line -linja)
* *World of Subways 4* (New Yorkin metron linja 7)

## Aiheesta muualla
* World of Subways
Hernekääriäinen

**Hernekääriäinen** (*Cydia nigricana*) on melko yleinen, pieni perhoslaji. Sen toukat aiheuttavat vahinkoa herneenkasvatukselle. Hernekääriäinen on herneen pahin tuholainen Suomessa. Toukat pilaavat satoa syömällä herneitä ja sotkemalla palkojen sisällön seitillä ja ulosteilla.

## Koko ja ulkonäkö
Aikuinen perhonen on tasaisen tummanharmaa. Etusiiven etureunan vaaleita poikkijuovia ja kärkiosan vaihtelevasti erottuvaa mustavalkoista kuviota lukuun ottamatta siivissä ei ole kuviointia. Siipiväli 12&ndash;16&nbsp;mm.

## Levinneisyys ja lentoaika
Eurooppalainen laji. Aikuiset perhoset lentävät toukokuusta elokuuhun. Hernekääriäisten määrää voi tarkkailla feromonipyydysten avulla.

## Elinympäristö ja elintavat
Hernekääriäinen lentää ympäri vuorokauden. Naaras munii herneen kukintoihin ja toukat elävät palkojen sisällä syöden siellä olevat herneet. Täysikasvuiset toukat siirtyvät maahan koteloitumaan. Kotelo talvehtii. Viljelyksillä hernekääriäisen kemialliseen torjuntaan voidaan käyttää tehoaineina pyretroideihin kuuluvia yhdisteitä kuten deltametriinia, esfenvaleraattia ja tau-fluvalinaattia.

## Ravintokasvi
Toukka elää monilla eri hernekasveilla, erityisesti herneellä (*Pisum sativum*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ötökkätieto: Hernekääriäinen (''Cydia nigricana'')
*Biotus: Tuorehernetuotanto ja hernekääriäinen (pdf)
*Farmit.net: Hernekääriäinen (''Cydia nigricana'')
*Kasper: Hernekääriäinen (''Cydia nigricana'')
*Laji.fi, Suomen lajitietokeskus, taksonomia: Hernekääriäinen (''Cydia nigricana'')
*Berner, kasvinsuojelu 
*Pherobase: Semiochemicals of Cydia nigricana, the Pea moth 
*Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Cydia nigricana (pea moth)
Sienijärvi

**Sienijärvi** on Etelä-Savossa Kangasniemellä Kutemajärven kylässä Korholan lähellä sijaitseva järvi.

## Maantietoa
Sienijärvi on 6,1&nbsp;kilometriä pitkä, 1,5&nbsp;kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 266&nbsp;hehtaaria eli 2,7&nbsp;neliökilometriä. Se on osittain jääkauden muovaamana luode-kaakko-suuntainen. Järvellä on kartan mukaan 8&nbsp;saarta, joista yksi on Tuomaansaari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 13,39&nbsp;miljoonaa kuutiometriä eli 0,01339&nbsp;kuutiokilometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 5,0&nbsp;metriä. Sen syvänteessä on 21&nbsp;metriä syvää ja syvänne sijaitsee Riuttalahden suulla . Järven rantaviivan pituus on 23,7&nbsp;kilometriä. Sienijärvellä on yleinen uimaranta.

## Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Malloksen valuma-alueeseen (14.927) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,3 metriä mpy.

## Lähteet
Synkroninen piiri

**Synkroninen piiri** on digitaalipiiri, jonka toiminta on tahdistettu oskillaattorin tuottamalla kellopulssilla. Valtaosa nykyään käytössä olevista digitaalipiireistä on synkronisia piirejä. Synkronisen piirin vastakohta on asynkroninen piiri, jossa ulkopuolista tahdistusta ei ole vaan piirin eri osat tahdistavat itse itsensä.

Synkronisten piirien vahvuutena on niiden helposti ymmärrettävä toiminta- ja suunnitteluperiaate. Huonona puolena synkroninen piiri hukkaa tehoa, ja lisäksi suurimman mahdollisen kellotaajuuden määrää koko piirin hitain logiikkapolku. Synkroninen piiri vaatii myös huolella rakennetun kellopuun, jota pitkin kellopulssi viedään piirin eri osiin, sillä korkeilla kellotaajuuksilla signaalin etenemisviive johtimessa alkaa olemaan merkittävä. Tehonkulutusta voidaan yrittää hallita sammuttamalla kellopulssi sellaisista piirin osista, jotka eivät sillä hetkellä ole käytössä.