open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vuodenvaihde

**Vuodenvaihteeksi** kutsutaan ajankohtaa, jolloin vanha vuosi päättyy ja uusi alkaa. Kalenterivuoden viimeinen päivä on 31. joulukuuta ja ensimmäinen päivä on  1. tammikuuta. Luterilaisen kirkon kirkkovuosi vaihtuu 1. adventtisunnuntaina. Lukuvuosi vaihtuu syyslukukauden alussa, yliopistoissa ja korkeakouluissa yleensä 1. syyskuuta. Yritysten, yhdistysten ja osuuskuntien tilikausi eli tilivuosi on Suomessa yleensä kalenterivuosi. 

Jos vuodenvaihde ei osu viikonvaihteeseen, kalenteriviikot numeroidaan niin, että kukin viikko kuuluu siihen vuoteen, johon suurin osa (4 päivää tai enemmän) viikosta kuuluu. Jos tammikuun 1. päivä on maanantai, tiistai, keskiviikko tai torstai, niin se kuuluu viikkoon 1. Jos tammikuun 1. päivä on perjantai, lauantai tai sunnuntai, niin se kuuluu vielä edellisen vuoden viimeiseen viikkoon (52 tai 53), ja viikko 1 alkaa vasta seuraavana maanantaina.

Vuosiluku ei ole välttämättä vaihtunut vuodenvaihteessa. Hallitsijan hallitusvuosia laskettaessa vuosiluku on vaihtunut valtaan nousun vuosipäivänä tai kruunajaispäivänä. Sama käytäntö säilyi siirryttäessä nykyiseen ajanlaskuun, vuosiluku saattoi vaihtua jouluna (25. joulukuuta), pääsiäisenä tai Marian ilmestyspäivänä (25. maaliskuuta, tasan 9 kuukautta ennen joulua). Koska pääsiäinen on eri vuosina kuun vaiheesta riippuen eri aikaan, saman vuosiluvun aikana on voinut olla kaksi kertaa sama päivämäärä. 

Vuodenvaihteeseen liittyy kaikissa kulttuureissa erilaisia juhlallisuuksia. Tulevaisuuden ennustaminen tinaa valamalla ja tulevaisuudenlupausten tekeminen ovat nykyisiä suomalaisia tapoja, samoin kuin ilotulitusrakettien ampuminen ja paukuttelu.

Talonpoikainen vuosi vaihtui Suomessa marraskuun alussa, kun elonkorjuu ja karjan teurastus oli saatu päätökseen. Palvelusväellä oli silloin viikon loma ja he saattoivat vaihtaa palveluspaikkaa. Marraskuun alussa olevaa vuodenvaihteen juhlaa kutsutaan kekriksi, siihen on vanhastaan liittynyt nykyisin jouluun liitettyjä tapoja. 

1. tammikuuta vuodenvaihteen ajankohtana on otettu käyttöön Suomessa 1500-luvulla alun perin kuninkaan voutien tilivuoden alkupäivänä. Vuosi vaihtuu keskiyöllä kello 24.00.

## Lähteet
Joseph P. Kennedy

**Joseph Patrick ”Joe” Kennedy, Sr.** (6. syyskuuta 1888 – 18. marraskuuta 1969) oli bostonilainen liikemies, poliitikko ja diplomaatti, joka tunnetaan myös niin kutsutun Kennedyn poliittisen klaanin perustajana ja presidentti John F. Kennedyn isänä.

## Ura
Joe Kennedy opiskeli Harvardin yliopistossa ja valmistui 1912. Pian sen jälkeen hän suoritti pankkitarkastajan tutkinnon ja kierteli tarkastusmatkoillaan puolentoista vuoden ajan itäisen Massachusettsin pankkeja. Joen isällä Patrick Joseph Kennedyllä oli Bostonissa itsenäinen pankki Columbia Trust Company. Kennedy ei hyväksynyt toisen pankin ostotarjousta ja pyysi poikaansa Joeta johtamaan taistelua fuusiota vastaan. Joe onnistui ja hänestä tuli pankin pääjohtaja vain 25-vuotiaana.

Vuoden 1917 alussa Kennedy luovutti Columbia Trustin isälleen ja siirtyi telakan apulaispääjohtajaksi Quincyyn, Massachusettsiin. Ensimmäinen maailmansota toi telakalle paljon tilauksia. Sodan jälkeen Kennedy siirtyi pörssialalle ja myöhemmin pankkisektorille. Hän osti myös elokuvateattereita ja elokuvastudioita. Hän perusti RKO-studion, joka oli yksi ajan suurimmista elokuvastudioista. Hän kuitenkin veti useimmat sijoituksensa elokuvamaailmasta vuosien 1929–1930 aikana.

Vuonna 1931 Kennedy alkoi tukea demokraatti Franklin D. Rooseveltia tämän presidenttikampanjassa. Kennedy matkusti vuonna 1933 Eurooppaan ja neuvotteli sopimukset englantilaisten ja skottilaisten alkoholintuottajien kanssa, ennakoiden tuottoisasti Yhdysvaltain kieltolain loppumisen. Hänet nimettiin arvopaperi- ja pörssikomission puheenjohtajaksi 1934, ja hän avusti presidentti Rooseveltia tutkijana. Vuonna 1937 Kennedy alkoi johtaa liittovaltion merenkulkutoimikuntaa presidentin pyynnöstä. Presidentti nimitti Kennedyn Yhdysvaltain Lontoon-suurlähettilääksi 1938. Lontoossa Kennedy teki paljon työtä auttaakseen juutalaisia pakenemaan Hitlerin vainoja Etelä-Amerikkaan, Kaliforniaan ja Afrikkaan. Toinen maailmansota alkoi kuitenkin ennen kuin Kennedyn suunnitelma voitiin toteuttaa. Kennedy jätti suurlähettilään tehtävät Lontoossa 1941.

Kennedy tuki 1940-luvulla poikansa John F. Kennedyn orastavaa poliittista uraa.

## Perhe
Joe Kennedy ja Rose Fitzgerald menivät naimisiin lokakuussa 1914. He saivat yhdeksän lasta:

* Joseph Patrick Kennedy Jr.
* John Fitzgerald Kennedy
* Rosemary Kennedy
* Kathleen Agnes Kennedy
* Eunice Mary Kennedy
* Patricia Kennedy
* Robert Francis Kennedy
* Jean Ann Kennedy
* Edward Moore Kennedy

## Yksityiselämä ja kuolema
Ihmisenä Joe Kennedy oli melko syrjäänvetäytyvä eikä viihtynyt meluisilla cocktailkutsuilla. Hän nautti rauhallisesta perhe-elämästä ja lastensa kanssa touhuamisesta. Kennedy halvaantui joulukuussa 1961 ja menetti puhekykynsä. Hän kuoli 18. marraskuuta 1969.

## Lähteet
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
South Tarawa

**South Tarawa** (kiribatiksi *Tarawa Teinainano*) on noin 30 pikkusaaresta koostuva kaupunki, jossa toimiva **Teinainano Urban Council** (**TUC**) muodostaa virallisesti Kiribatin pääkaupungin. Kaupunkiin kuuluvat teiden yhdistämät saaret Bairikista Bonrikiin, jossa sijaitsee kansainvälinen lentoasema. Parlamentti sijaitsee Ambon saarella. 

Bairikia pidetään joskus pääkaupunkina, koska aiemmin siellä työskentelivät sekä parlamentti että presidentti, ja se on tärkein hallinnollinen keskus, mutta Bairiki ei ole kaupunki, eikä valtuusto (*council*). Ministeriöitä on sekä South Tarawalla, Betiolla että Kiritimatilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Erich Apel

**Erich Apel** (3. lokakuuta 1917 Judenbach, Thüringen – 3. joulukuuta 1965 Berliini) oli taloustieteiden tohtori ja DDR:n taloudellisen suunnittelukomission johtaja vuosina 1963–1965. Hän oli varapääministerinä vuosina 1953–1958.

## Varhaiset vuodet
Vuosina 1935–1937 Apel työskenteli konesuunnitteluinsinöörinä posliinitehtaassa Neuhausissa, (Neuhaus am Rennweg), minkä jälkeen hän opiskeli koneinsinööriksi Ilmenaussa 1937–1939. Toisen maailmansodan aikana Apel osallistui rakettiaseiden suunnittelija Wernher von Braunin ohjusaseiden kehittämistyöhön Peenemündessa.

Vuosina 1946–1952 Apel työskenteli Neuvostoliiton rakettitekniikan kehittämistyössä ja vuonna 1952 konerakennusministeriön liiketoiminnan johtajana.

## Poliittinen ura
Vuonna 1953 Apel valittiin pääministerin sijaiseksi ja vuonna 1954 Saksan yhdistyneen sosialistisen puolueen SED:n ehdokkaaksi. Vuonna 1958 Apel nimitettiin SED:n keskuskomitean jäseneksi ja DDR:n kansankamarin edustajaksi.

DDR:n suunnittelukomission johtajana Apel oli toteuttamassa professori Jevsei Libermanin ajatuksia ideologiasta sosialistisesta markkinataloudesta. Hän kehitti Itä-Saksan taloutta voimakkaasti vuosina 1963–1965. Itä-Saksasta tuli korkeimman elintason saavuttanut sosialistinen maa, "talousihme". Apel yhdisti toiminnassaan uuden tietokonetekniikan, saksalaisten suuryhtiöiden edut ja tehokkuuden.

Apel joutui poliittiseen epäsuosioon, kun Neuvostoliiton johtajat epäilivät hänen tarkoitusperiään. Vuonna 1965 Neuvostoliitto ehdotti viisivuotista kauppasopimusta DDR:lle. Neuvostoliiton puoluejohtaja Leonid Brežnev matkusti henkilökohtaisesti Itä-Berliiniin solmiakseen sopimuksen. Kauppasopimus sitoi Itä-Saksan talouden tiukemmin Neuvostoliiton talouteen. Neuvostoliitto hyötyi entistä enemmän uudesta kauppasopimuksesta taloudellisesti. Tämä oli liikaa Apelille, ja kauppasopimuksen allekirjoituspäivänä hän ampui itsensä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ai-ai

**Ai-ai** eli **sormieläin** (*Daubentonia madagascariensis*) on Madagaskarin itärannikon sademetsissä elävä puoliapina ja **sormieläinten** heimon (Daubentoniidae) ainoa laji. Sen läheisimpiä sukulaisia ovat lorit ja makit. Ai-ai on kotikissan kokoinen, suurisilmäinen ja -korvainen yöeläin, jolla on tuuhea turkki ja pitkä häntä. Sen sormet ovat pitkät ja hoikat. Kapean keskisormensa avulla se kaivelee puissa eläviä toukkia, toisinaan se syö hedelmiäkin. Eläimen varpaat ovat melkein yhtä pitkät ja hoikat kuin sormet, ja niissä on käyrät koukkukynnet (paitsi isossa varpaassa, jonka kynsi on litteä kuten peukalon).

1900-luvun alkupuolella ai-ain luultiin kuolleen sukupuuttoon, kunnes yksi yksilö havaittiin vuonna 1957. Harvoin näyttäytyvä ja yöaktiivinen laji saattaa silti olla yksi Madagaskarin yleisimmistä puoliapinoista.

## Lisääntyminen
Ai-ait hakeutuvat toistensa seuraan lähinnä vain lisääntyäkseen. Naaras synnyttää joka toinen tai kolmas vuosi. Uros parittelee sellaisten kiimaan tulleiden naaraiden kanssa, joiden elinpiirit ovat päällekkäin sen oman reviirin kanssa. Kosiskeluvaiheessa uros ja naaras syleilevät toisiaan, näykkivät toisiaan varovasti naamasta ja joskus myös sukivat kumppaninsa turkkia. Noin viisi kuukautta kestävän tiineyden päätteeksi naaras synnyttää yhden poikasen. Pienokainen pysyttelee pesässä kahden kuukauden ajan. Naaras etsii ravintoa pesän tuntumasta ja uroskin oleskelee jälkeläisensä lähellä. Nuori ai-ai alkaa nauttia kiinteää ravintoa 3½ kuukauden ikäisenä ja vieroitetaan lopullisesti 3½ kuukautta myöhemmin.

## Uskomuksia
Muinoin Madagaskarin asukkaat suhtautuivat ai-aihin pelonsekaisella kunnioituksella. Otuksen erikoisen ulkonäön vuoksi he yhä uskovat sen tuovan huonoa onnea. Ai-ain madagaskarilainen nimi *fady* merkitseekin "paha". Vielä nykyäänkin asukkaat tappavat ai-ain oitis tavatessaan, sillä sen uskotaan tuovan kylälle kuolemaa ja tappavan kanoja. On myös synkkä uskomus, että kun ai-ai osoittaa luisella keskisormellaan ihmistä, tätä kohtaa pian kauhea kuolema. Ei siis ihme, että näillä seuduilla ai-ai yleensä tapetaan ja ruumis ripustetaan tienvarteen, jotta siitä uhoava paha voima osuisi satunnaiseen ohikulkijaan eikä omaan kylään.
Madagaskarilaiset uskoivat, että jos retkeilijä yöpyy metsässä, ai-ai saattaa tehdä hänelle tyynyn. Jos tyyny oli pään lähellä, oli tulossa vauraus ja onni. Mutta jos tyyny oli jalkojen lähellä, tulossa oli huono onni ja perikato.

## Lähteet
* Tieteen Kuvalehti 13/2009, s. 77: *Puoliapina syö kuin tikka*

### Viitteet
Tongan kieli

**Tongan kieli** (omakielinen nimi: *Faka Tonga*) on tongalaisiin kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan pääasiassa Tongassa. Tongaa puhuu äidinkielenään 106 000 ihmistä ja se on Tongassa virallinen kieli. Tongan lisäksi kielellä on isohkoja yhteisöjä Yhdysvalloissa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Sana tabu tulee tongan kielen sanasta *tapu* ("pyhä").

Kielen katsotaan olevan elinvoimainen ja sen lähin sukulaiskieli on niue. Tongalla ei ole tunnettuja murteita.

Tongan kielen viikkoa vietetään vuosittain syyskuussa. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan tongaksi. 

## Fonologia
### Konsonantit

Konsonanteista  ovat apikodentaalisia ja  on apikoalveolaarinen lateraali ja mahdollisesti yksitäryinen tremulantti. Vokaalien välissä  ääntyy joskus frikatiivina  tai .

### Vokaalit

Sananloppuiset vokaalit, erityisesti suppeat , saattavat ääntyä soinnittomina erityisesti lauseen lopussa. Sananloppuinen  saattaa mys kadota kokonaan. Pitkä vokaaleja pidetään yleensä kahden saman vokaalin sarjana eikä pitkänä vokaalina; sama koskee diftongeja, joita pidetään vokaalisarjoina eikä diftongeina. Peräkkäisten vokaalien esiintymisessä ei ole rajoitteita, ja enimmillään peräkkäisiä vokaaleja on havaittu olevan seitsemän.

### Prosodia
Sanapaino on lähes aina sanan toiseksi viimeisellä moralla.

## Ortografia
Tongaa kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla. Sen aakkosissa on 17 kirjainta. Tongaa kirjoittivat alun perin lähetyssaarnaajat 1800-luvun alussa. Silloin tongalle ei kuitenkaan ollut vielä vakiintunut mitään tiettyä kirjoitusjärjestelmää. Nykyiset aakkoset otettiin käyttöön vuonna 1943.

Glottaaliklusiilia vastaava merkki on nimeltään **' ja vastaa esimerkiksi [[Havaijin kieli|havaijin]] [[ʻOkina|ʻokinaa]]. Sen [[Unicode]]-tunnus on U+02BB.

== Sanasto ==
''Tamai'' tarkoittaa isää tai setää. Isän sisko on ''mehekitanga''. Äiti tai äidin sisko on ''fa'ē'', eno on ''tu'asina'' tai ''fa'ē tangata''. Paikallinen vene on ''popao'' (). Muita sanoja: ''aka'' juuri, ''Finilani'' Suomi, ''haka'' tanssiliike tai keittää, ''hele'' veitsi, ''hū'' mennä sisään, ''hui'' luut, ''la'ā'' aurinko, ''lao'' laki tai sääntö, ''pasikala'' polkupyörä, ''ponga'' saniainen, ''pulū'' sininen, ''pupu'' tiheä, ''pupū'' piippu, ''pūpū'' kurlata tai huuhtoa suu, ''pusi'' kissa, ''tahi'' meri, ''telinga'' korva, ''Tohi Tapu'' Raamattu, ''toto'' veri, **uto* aivot, *vao fihifihi* viidakko, *vāsua'' simpukka.

Lukusanat 1–10 tongaksi:

## Kielioppi
Tongan sanajärjestys on VSO (verbi-subjekti-objekti).

## Kielinäyte

## Lähteet
Edgar Tu'inukuafe: A Simplified Dictionary of Modern Tongan

## Aiheesta muualla
* Tongan Dictionary Project
Koisamittari

**Koisamittari** (*Alsophila aescularia*) on hopeanhohtoinen, vaaleanharmaa perhonen. Tämä mittarilaji on tavattu ensimmäistä kertaa Suomesta vasta vuonna 2004 Suonenjoella. Lajia tavataan lähes koko Euroopassa Islantia ja Färsaaria lukuun ottamatta.

## Koko ja ulkonäkö
Pieni ja hyvin epätyypillisen näköinen mittariperhonen, jonka koiraan siipien kärkiväli 30–34&nbsp;mm. Naaraan siivet ovat surkastuneet ja se on siten lentokyvytön. Etusiivet ovat vaaleanharmaat ja suhteellisen pitkänomaiset. Sisempi ja ulompi poikkiviiru erottuvat suhteellisen leveinä, valkeakoina ja sumearajaisina raitoina, joista ulompi poikkiviiru on terävästi mutkitteleva. Sisemmän poikkiviirun ulkopuolella ja ulomman poikkiviirun sisäpuolella on siiven etureunassa musta varjostuma. Poikkiviirujen väliin jäävä osa siivestä on sävyltään hieman siiven sisä- ja ulko-osaa ruskehtavampi. Keskitäplä erottuu selvästi mustana. Aivan siiven kärjessä on tummanruskea tyvijuomu ja ulkosyrjässä rivi mustia pisteitä. Takasiivet ovat vaaleanharmaat. Niissä on himmeä kaarijuova ja tumma keskitäplä.

Koiraan lepoasento on heimolle varsin poikkeuksellinen, sillä se pitää siipiään koisaperhosten tapaan kattolaskuisesti ruumiin sivuilla siipien mennessä osittain päällekkäin.

## Levinneisyys ja lentoaika
Eurooppalainen perhoslaji, jonka levinneisyys ulottuu Portugalista Skandinavian eteläosiin ja Baltiaan. Idässä perhosta tavataan Iraniin ja Uralille saakka. Suomesta koisamittari on tavattu vain yhden kerrani. Ainoa yksilö lensi valopyydykseen Suonenjoella huhti-toukokuun vaihteessa 2004. Havainnon aikaiset sääolot viittaavat yksilön olleen Suomen eteläpuolelta eksynyt harhailija.

Esiintymisalueellaan koisamittari on kevään varhaisimpia lentäjiä. Etelämpänä Euroopassa se lentää helmikuusta huhtikuulle ja Norjassa maaliskuun keskivaiheilta huhtikuun loppupuoliskolle.

## Elinympäristö ja elintavat
Koisamittari elää lehti- ja sekametsissä sekä puistoissa ja puutarhoissa. Etelä-Euroopassa se on vuoristolaji. Koiraat lentävät yöllä etsien puiden oksilla oleskelevia naaraita. Naaras munii oksille ja peittää munastot peräpäänsä tupsusta irtoavilla karvoilla. Toukat ovat aktiivisia touko-kesäkuussa. Kotelovaiheen koisamittari viettää maassa ja talvehtii.

## Ravintokasvi
Toukka elää erilaisten lehtipuiden ja pensaiden lehdillä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Koisamittari (''Alsophila aescularia'')
* iNaturalist: Koisamittari (''Alsophila aescularia'')
* UniProt: Taxonomy - ''Alsophila aescularia'' 
* University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): ''Alsophila aescularia'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Alsophila aescularia 
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
* Bestimmungshilfe des Lepiforums 
* Vlindernet
Vanamo

**Vanamo** (*Linnaea borealis*) on pieni, ainavihanta varpu. Se on mahdollisesti vanamoiden (*Linnaea*) suvun ainoa laji. Aikaisemmin vanamo luokiteltiin kuuluvan kuusamakasveihin (Caprifoliaceae). Vanamo oli Carl von Linnén lempikasvi, joten hän antoi kasvin suvuksi omasta sukunimestään muokatun nimen. Lajinimi *borealis* merkitsee pohjoista.

## Ulkonäkö ja koko

Rentokasvuinen vanamo kasvaa 0,5–1 metriä pitkäksi, joskus jopa pidemmäksi. Vanamon ohut varsi suikertaa usein sammalen pinnalla. Lehdet ovat pyöreähköt ja kasvavat kaksittain, ne talvehtivat kaksi vuotta ja kuolevat kolmantena. Hentoinen kukkavarsi nousee noin viiden sentin korkeuteen, ja siinä on kaksi vaaleanpunertavaa kellomaista kukkaa, jotka tuoksuvat varsinkin yöaikaan. Vanamo kukkii kesä-heinäkuussa.

## Levinneisyys
Vanamo kasvaa kylmässä ilmastossa ja sitä löydetään Pohjois-Amerikan pohjoisosista, Pohjois-Aasiasta ja Pohjois-Euroopasta. Se esiintyy yleisenä koko Suomessa.

## Elinympäristö
Vanamo on runsaimmillaan satavuotiaassa metsässä. Se viihtyy erityisesti mustikkatyyppiin kuuluvissa kuivissa ja tuoreissa kangasmetsissä. Sitä tapaa myös hakkuilta ja tienvarsilta. 1900-luvun puolivälissä vanamo kuului Suomen kahdenkymmenen yleisimmän kasvin joukkoon, mutta lajin määrä on 2000-luvun alkuun mennessä pudonnut puoleen. Tämä johtuu vanhojen metsien vähenemisestä.

## Käyttö

Vanamo on vanha rohdoskasvi, jota on käytetty esimerkiksi Venäjällä hermosto- ja selkävaivoihin. Vanamoista tehdyn uutteen on uskottu myös auttavan rakkausasioissa. Kaunis, hento ulkonäkö ja kukan hyvä tuoksu on tuonut vanamon myös kaunokirjallisuuteen. Esimerkiksi runoilija Eino Leino kirjoittaa vanamosta runossaan *Nocturne*. Teeksi keitettynä tai maitoon survottuna vanamon sanotaan tehonneen ripuliin.

## Kasviokuvia

Kuva:Linnaea borealis by Lindman.jpg|*Nordens Flora*.
Kuva:Illustration Linnaea borealis0.jpg|*Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz 1885*.


## Lähteet
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* Vanha-Majamaa, Ilkka: *Vanamo*. Teoksessa *Kasvit II*. Toim. Piirainen, Mikko. WSOY, Porvoo 2008, s. 231.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2022: Vanamon (''Linnaea borealis'') levinneisyys Suomessa.
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Vanamo (''Linnaea borealis'')
* Luontoportti: Vanamo (''Linnaea borealis'')
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Linnaea borealis'' – vanamo
* ITIS: ''Linnaea borealis'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Linnaea borealis'' 
*
Linnea

**Linnea** (tai **Linnéa**) on naisen etunimi. Sen nimipäivä on 3. elokuuta. Nimi tarkoittaa ruotsiksi vanamoa ja tulee sen tieteellisestä nimestä *Linnaea borealis*. Kasvi on nimetty luonnontieteilijä Carl von Linnén mukaan.

Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on nimi Linnea annettu 31&nbsp;649 naiselle ja alle 25 miehelle.

## Tunnettuja Linnea-nimisiä henkilöitä

* Linnea Ceder (s. 2002), suomalainen taitoluistelija
* Linnéa Claeson (s. 1992), ruotsalainen käsipalloilija
* Linnea Dale (s. 1991), norjalainen laulaja
* Linnéa Engström (s. 1981), ruotsalainen europarlamentaarikko
* Linnea Gustafsson (s. 1986), ruotsalainen suunnistuksen maailmanmestari
* Linnea Henriksson (s. 1986), ruotsalainen jazz- ja poplaulaja ja lauluntekijä
* Linnea Kuuluvainen (s. 1996), suomalainen kirjailija
* Linnea Kuusela (s. 2002), suomalainen lentopalloilija
* Linnea Leino (s. 1994), suomalainen näyttelijä
* Linnea Meder (s. 1947), HYY Yhtymän entinen toimitusjohtaja
* Linnea Melotindos (s. 2000), suomalainen jääkiekkoilija
* Linnéa Mynttinen (s. 1936), suomalainen Punaisen Ristin palkitsema "Ennakkoluuloton Edelläkävijä"
* Linnea Nevalainen (s. 2005), suomalainen salibandyn pelaaja
* Linnea Parkkonen (s. 1995), suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija
* Linnea Piponius (1896–1979), suomalainen taidemaalari
* Linnea Röhr (s. 2002), suomalainen lapsinäyttelijä
* Linnea Skog (s. 2003), suomalainen näyttelijä
* Linnea Vihonen (s. 1985), suomalainen kokki
* Linnéa Åberg (s. 1996), ruotsalainen jalkapalloilija 
* Linnéa Ågren (s. 1991), ruotsalainen jalkapalloilija

## Kuvitteellisia Linnea-nimisiä
* Christina Björkin lastenkirjojen *Linnea kylvää ja kasvattaa* sekä *Linnea maalarin puutarhassa* päähenkilö Linnea.

## Muut
* Kansalliskirjaston tietokantapalvelu on nimeltään *Linnea*

## Lähteet
### Viitteet
Rantanplan

**Rantanplan** (joskus **Ran-Tan-Plan**) on Lucky Luke -sarjakuvassa ja sen spin off -sarjana julkaistussa omassa nimikkosarjakuvassaan esiintyvä poikkeuksellisen tyhmä koira. Hahmo on parodia elokuvakoira Rin Tin Tinistä. Rantanplan-albumien takakansien mukaan se on ”varjoaan tyhmempi koira”. Lucky Luke itse puhutteli sitä ”Tyhmimmäksi, mutta kilteimmäksi tällä puolen Mississippiä”.

Rantanplan esiintyi ensimmäisen kerran Lucky Luke -tarinassa *[[Daltonien jäljillä]]* vankilan vahtikoirana, joka ei tajua, mitä oikein on tekemässä. Rantanplan tajuaa kaiken yleensä väärinpäin. Esimerkiksi tarinassa *[[Daltonin muori]]* Rantanplan luulee Joe Daltonia, joka on kahlittu kädestä Rantanplanin kaulaan, isännäkseen.

Omassa nimikkoalbumissaan *[[Ran-Tan-Plan saa perinnön]]* Rantanplan perii erään Oggie Svensonin jättiomaisuuden. Tarinassa omaisuus siirtyisi Joe Daltonille, jos Rantanplan kuolisi ihan miten tahansa. Joe haluaa tappaa eläimen, josta on tullut Yhdysvaltain rikkain koira. Kun Lucky Luke kutsutaan suojelemaan koiraa ja hän kuljettaa sen Teksasista Virginia Cityyn yrittää Rantanplan päästä takaisin ”rakastetun isäntänsä” luo.

Rantanplan oli alun perin Morrisin luoma hahmo, jolle René Goscinny antoi sielun. Terence Hillin vuonna 1990 tähdittämässä elokuvassa *[[Lucky Luke (vuoden 1991 elokuva)|Lucky Luke]]* Rantanplan on nimeltään *Bushwack*. Myös ranskalaisen ''Lucky Luke'' -piirrossarjan englanninkielisessä versiossa Rantanplan on nimeltään *Bushwack*. *[[Lucky Luke – Uudet seikkailut]]* -animaatiosarjan englanninkielisissä käännöksissä Rantanplania kutsutaan usein nimellä *Rintindumb*, kun taas ruotsiksi joskus nimellä *Ratata*.

## Suomessa julkaistuja Rantanplan-albumeita

Otavan julkaisemat:

* *Lännen maskotti* (1988)
* *Kummisetä* (1989)

Sanoman ja Helsinki Median julkaisemat:

* *Panttivanki* (1992)
* *Klovni* (1993)
* *Karkuri* (1994)
* *Kirjekoira* (1995)
* *Aivot* (1996)
* *Kameli* (1997)

Egmontin julkaisemat:

* *Pitkä matka* (1998)
* *Hurttahuumoria* (2000)
* *Hurttahuumoria 2* (2001)
* *Kullannuppu ja karvaturri* (2001)
* *Hurttahuumoria 3* (2001)
* *Hurttahuumoria 4* (2003)

Hurttahuumoria-albumeissa julkaistaan Rantanplan-sanomalehtisarjakuvia eli lyhyitä vitsisarjoja. Alkuperäisen sarjan kaksi ensimmäistä on julkaisematta suomeksi. Ensimmäinen *Hurttahuumoria* on alkukielellä numero 3.

## Ääninäyttelijöitä
### Ranska

### Englanti

### Suomi

## Lähteet
*
### Viitteet
Wilhelm Pieck

**Wilhelm Pieck** (3. tammikuuta 1876 – 7. syyskuuta 1960) oli saksalainen kommunistipoliitikko ja Saksan demokraattisen tasavallan presidentti (1949–1960).

## Varhaisemmat vaiheet

Pieck liittyi Saksan puutyöläisten liittoon vuonna 1894 ja Saksan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen 1895. Vuodesta 1906 hän oli sosiaalidemokraattien sihteerinä Bremenissä, kunnes 1917 perusti Rosa Luxemburgin ja Karl Liebknechtin kanssa Spartakistiliiton, joka muuttui vuonna 1918 Saksan kommunistiseksi puolueeksi.

Pieck toimi Kominternin keskuskomitean jäsenenä vuonna 1928, Saksan valtiopäiväin jäsenenä vuosina 1928–1933 ja Preussin valtioneuvoston jäsenenä 1930–1933. Kansallissosialistien noustua valtaan 1933 Pieck joutui pakenemaan Pariisiin ja vuonna 1939 Neuvostoliittoon. Toisin kuin monet muut paenneet kommunistit, Pieck saavutti neuvostojohdon arvostuksen - josta osoituksena, että säilytti henkensä Stalinin vainoissa 1930-luvulla. Monia muita pidettiin paitsi "karrieristeina", mutta myös "idiootteina".. Pieck toimi aloitteentekijänä toisen maailmansodan aikana neuvostohallituksen organisoimalle ja saksalaisten emigranttikommunistien johtamalle Vapaan Saksan kansalliskomitealle, joka oli tarkoitettu natsi-Saksan armeijasta Neuvostoliiton sotavangeiksi joutuneille. 

Pieck palasi vuonna 1945 jäljelle jääneiden saksalaiskommunistien mukana Saksaan, Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeille, joiden kommunistien toimintaa hän ryhtyi johtamaan. Vuonna 1946 pakkoyhdistettiin miehitysvyöhykkeiden (paitsi Itä-Berliinin) sosiaalidemokraattiset järjestöt kommunistisiin ja näin syntyi Saksan sosialistinen yhtenäisyyspuolue, josta tuli Saksan demokraattista tasavaltaa (Itä-Saksa) yksinvaltaisesti hallinnut kommunistipuolue. Wilhelm Pieck ja Otto Grotewohl toimivat sen puheenjohtajina vuoteen 1950.

## Presidenttinä

Pieckistä tuli Itä-Saksan presidentti 1949. Kuitenkin todellinen valta maassa oli vuodesta 1950 kommunistipuolueen pääsihteeri, sittemmin ensimmäinen sihteeri Walter Ulbrichtilla. Pieck toimi presidenttinä kuolemaansa 1960, jonka jälkeen presidentin toimi lakkautettiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Final Fantasy: The Spirits Within

**Final Fantasy: The Spirits Within** on kokonaan tietokoneanimaationa toteutettu tieteiselokuva, joka julkaistiin vuonna 2001. Elokuvan tuotti Square Pictures, *[[Final Fantasy]]* -videopelisarjan tuottaneen japanilaisen Squaren (nyk. Square Enix) alaisuudessa toiminut vasta perustettu yhdysvaltalainen elokuvastudio.

The Spirits Within on ensimmäinen fotorealisminen tietokoneella luotu animaatioelokuva ja on samalla kallein videopeleistä inspiraatiota saanut elokuva.

Peli on harvinainen videopeleihin pohjautuvien elokuvien joukossa sikäli, että pelisarjan eri osilla ei ole juuri yhtään yhteistä, joten elokuva ei varsinaisesti liity kovin kiinteästi itse pelisarjaan. Elokuva on kokonaan itsenäinen kertomus, joskin siinä esiintyy muutamia heikkoja kytköksiä varsinaiseen pelisarjaan (esimerkiksi kun peleissä on aina jokin hahmo nimeltä Cid, elokuvasta löytyy tohtori Sid).

Elokuva on genreltään selkeästi tieteiselokuva, joskin siinä esiintyy fantasiaan viittaavia mystis-maagisiakin piirteitä (esimerkiksi Gaia-teoria). *Final Fantasy*-fanien keskuudessa mielipiteitä jakoi lähinnä tieteispuolen korostaminen, kun pelisarja (kuudenteen osaansa asti) oli vahvasti fantasian ja jopa steampunkin sävyttämä.

## Tarina
Juoni sijoittuu tulevaisuuteen jolloin "aaveiksi" kutsuttu avaruusolentorotu on vallannut suurimman osan maasta ja ihmiset on pakotettu suojaamaan kaupungit jättiläismäisien suojakilpien alle. Elokuvan keskushenkilö on tutkija Aki Ross joka yrittää löytää keinoa aaveiden päihittämiseksi samalla kun hän itse tekee kuolemaa aaveiden aiheuttaman tartunnan seurauksena.

### Rooleissa

## Tuotanto
Elokuvan renderöimiseen käytettiin 960:n Pentium III-työaseman farmia. Elokuva sisältää 141&nbsp;964 kuvaa, joista yhden kuvan renderointiin meni noin 90 minuuttia.

200 henkilön työryhmältä meni noin neljä vuotta elokuvan valmiiksi saamisessa. Lopputulos edustaa viimeisintä realistisen 3D-animaation kärkeä graafisen ilmeen osalta.

Tuotannon lopussa tuotantokustannukset nousivat yli 137 miljoonaan dollariin.

## Vastaanotto
Elokuva sai pääosin heikkoja arvosteluja, vaikka tietokoneella luodut hahmot saivat ylistystä.

### Arvostelut
* 
* 
* 
* 

### Tuotto
The Spirits Within floppasi pahasti tuottamalla vain 85 miljoonaa. Elokuvan heikko menestyminen johti Square Picturesin vetäytymiseen pois markkinoilta, mutta ennen sulkeutumistaan yhtiö tuotti vielä Matrix-elokuvasarjaan pohjautuvan lyhytelokuvan *Final Flight of the Osiris*, joka julkaistiin *[[Animatrix]]*-kokoelmassa.

## Palkinnot ja ehdokkuudet

## Musiikki ja soundtrack

Elokuvalle julkaistiin soundtrack-albumi 3. heinäkuuta 2001 Sony Classical Recordsin alaisuudessa. Albumin kappaleet on elokuvankin musiikista vastaavan Elliot Goldenthalin käsialaa. Taustoista vastaa suurimmaksi osaksi Lontoon sinfoniaorkesteri Dirk Brossén johdolla.

"Spirit Dreams Inside" kappaleen esittää japanilainen rockyhtye L’Arc-en-Ciel.

### Arvostelut
* 
* 
* 
* 
* 

Albumi nousi parhaimmillaan Billboardin soundtrack-listalla sijalle 19. ja Billboard 200 listalla sijalle 193.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* 
* Final Fantasy: The Spirits Within AnimeNewsNetworkissa
Lee Falk

**Lee Falk** (oik. **Leon Harrison Gross**; 28. huhtikuuta 1911 St. Louis – 13. maaliskuuta 1999 New York) oli yhdysvaltalainen sarjakuvakirjoittaja, teatterituottaja ja näytelmäkirjailija, joka tunnetaan parhaiten sarjakuvien *[[Mustanaamio]]* (*The Phantom*) ja *[[Taika-Jim]]* (*Mandrake the Magician*) luojana.

*Taika-Jim* oli Falkin ensimmäinen sarjakuva. Se oli aluksi Falkin piirtämä, ja hänen jälkeensä sitä piirsi Phil Davis vuoteen 1964. Davisin kuoleman jälkeen Falk värväsi piirtäjäksi sarjan nykyisen taiteilijan Fred Fredericksin.

Pian *Taika-Jimin* jälkeen Falk sai idean uuteen sanomalehtisarjakuvaan. Sen nimeksi tuli *Mustanaamio* (*The Phantom*, julkaistu suomeksi myös nimillä Urja ja Fantom). Aluksi Falk piirsi *Mustanaamiotakin* itse, mutta sitten sarjaa alkoi piirtää Ray Moore. Myöhemmin *Mustanaamiota* piirsivät pitkään Wilson McCoy ja Sy Barry. Sen jälkeen sarjakuvalla on ollut useita piirtäjiä. 

Lee Falk on tuottanut yli 300 näytelmää ja kirjoittanut 12, muun muassa musikaalin *Mandrake the Magician*, joka kantaesitettiin 1970-luvun lopulla. *Eris* sai ensi-iltansa Pariisissa 1968.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sima

**Sima** on käyttämällä valmistettava alkoholi- ja virvoitusjuoma. Suomessa sima on suosittua etenkin vappuna.

Sima perustuu hunajaviiniin, jota Suomessa on vanhastaan kutsuttu simaksi. Suomalaisessa simassa on kuitenkin vähemmän alkoholia, ja siihen käytetään hunajan sijaan sokeria. Sima valmistuu muutamassa päivässä tai yhdessä viikossa.

## Raaka-aineet
Siman perinteisiä raaka-aineita ovat veden lisäksi sitruuna, sokeri, hiiva ja rusinat. Ennen kuin sokeria oli Suomessa saatavilla, simaan käytettiin sen sijasta hunajaa. Simaan voidaan lisäksi käyttää monenlaisia marjoja, yrttejä, luonnonkukkia ja muita mausteita. Sokerina voi olla esimerkiksi valkoista kidesokeria, fariinisokeria, täysruokosokeria ja intiaanisokeria. Kidesokeri tuo käytettyjen mausteiden maun esiin – muut sokerit ovat voimakkaamman makuisia ja antavat juomalle väriä. Myös hunajaa ja erilaisia siirappeja voidaan käyttää makeuttajina.

## Valmistus
Vesi kiehautetaan, siihen sekoitetaan raaka-aineet ja juoma kaadetaan sammioon. Kun juoma on jäähtynyt noin 42-asteiseksi, sekaan ripotellaan hiiva. Juoma peitetään esimerkiksi puuvillaisella kankaalla ja annetaan käydä huoneenlämmössä vuorokauden ajan. Sen jälkeen juoma siivilöidään ja pullotetaan. Pullojen pohjalle pudotetaan pari rusinaa. Kun rusinat muutaman päivän kuluttua nousevat pintaan, sima on valmista nautittavaksi. Viileässä käymisessä kestää noin viikon ajan. Huoneenlämmössä sima valmistuu nopeammin, mutta viileässä sen mausta tulee pirteämpää.

Käymisen aikana simaan muodostuu hiukan alkoholia. Kotisiman alkoholipitoisuus vaihtelee paljon valmistustavasta ja -olosuhteista riippuen, eivätkä kaikki asiantuntijat pidä suotavana siman antamista pienelle lapselle.

## Historia
Hunajaviinin kaltaista vahvaa simaa tuotiin 1500-luvulla Suomeen Lyypekistä ja Riiasta. Se oli tuolloin viinin jälkeen suosituin tuontijuoma Suomessa. Turussa simakauppaan vaikutti paljon myös kauppiaanrouva ja laivanvarustaja Valpuri Innamaa, jonka kauppalaivoilla simaa kuljetettiin Itämeren satamien välillä. Kuningas Kustaa Vaasan kerrottiin olleen hyvin mieltynyt simaan. Olaus Magnuksen *[[Pohjoisten kansojen historia]]* -teoksessa vuodelta 1555 on piirros makeaa simaa tai hunajaolutta nauttineesta sammuneesta miehestä.

Siman alkoholipitoisuus aleni selvästi 1700-luvulle tultaessa. Silloin simaa alettiin Suomessa valmistaa virkistäväksi kesäjuomaksi, jota joivat varsinkin varakkaat ja aateliset, sillä vain heillä oli varaa sen raaka-aineisiin hunajaan, sitruunaan ja hiivaan. Sima valmistettiin ruotsalaisen Cajsa Wargin keittokirjan ohjeiden mukaan ja tarjoiltiin esimerkiksi pappilan vappukesteissä.

Työväellä alkoi Suomessa olla varaa simantekoon 1800-luvulla, kun hunaja voitiin alkaa korvata sokerilla ja raaka-aineiden saatavuus parani. 1900-luvulla simasta tuli koko kansan kesäjuoma, mihin vaikuttivat myös vuosien 1919–1932 kieltolaki sekä sen jälkeinen raittiusliike, joka kannusti juomaan simaa samppanjan sijaan. Myöhemmin 1900-luvulla sima yhdistettiin työväenliikkeeseen ja siitä tuli vapun juhlajuoma.

## Lähteet
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Valmistusohjeet Kotikokki.net
Viikate

**Viikate** on maataloustyökalu, jolla niitetään heinää, viljaa tai kortetta yms. Viikate koostuu varresta, johon on kiinnitetty terä.

Viikatetta on kahta päälajia: lyhytvartinen perinteinen suomalainen ja pitkävartinen ruotsalainen malli, joka on pääosin syrjäyttänyt lyhytvartisen.

Yhden käden viikate on kaksin käsin käytettävää viikatetta pienempi ja tarkoitettu kevyeen niittoon pihalla ja puutarhassa. Yhden käden viikatetta kutsutaan puutarhaviikatteeksi. 

Uudenaikaisessa viikatteessa varren keskivaiheilla ja joskus päässäkin on kädensijat. Vanhemmissa viikatetyypeissä varsi on lyhyempi ja terän suunnassa käyrä.

Pitkävartisella viikatteella lyödään ainoastaan oikealta vasemmalle. Lyhytvartisella leikataan sekä oikealle että vasemmalle, siten että vasemman ja oikean käden paikkaa vaihdetaan varren päässä suuntaa muutettaessa. 

Viikatteen terä on aina käyrä, mutta lyhytvartisessa se on teroitettu molemmilta puolilta lähes samanlaiseksi. Tehtaassa valmistettujen viikatteiden terä on leveämpi kuin kotitekoisten, ja niiden ulkosyrjä on käyristetty.

Viikate on sukua sirpille, erona pidempi varsi ja terä. Se syntyi varhaiskeskiajalla Euroopassa. Suomessa viikatteita on pakanuuden aikana haudattu vainajan mukana, kuten muitakin työkaluja ja tarve-esineitä. Nykyisin viikatteen ovat pääosin korvanneet niittokoneet ja muut uudenaikaiset työkalut. Eurooppalaisessa kulttuurissa kuolemaa symboloiva Viikatemies kuvataan viikatteen kanssa.

Viikatetta on aluksi käytetty heinän, myöhemmin myös viljan niittämiseen. Viikatteita on sekä väärävartisia että suoravartisia. Vesiheinän niitossa käytetään vain suoravartista mallia. Muita Suomessa käytettyjä nimiä ovat vikate, vikahde (vikahle, vikahre), viitake ja vikatin. Viikatteista 1900-luvulle tultaessa on käytössä ollut viisi päätyyppiä:

# Väärävarsi 
# Kaksipolvinen väärävarsi
# Suora oksavarsi 
# Kynkkävarsi
# Pitkävarsi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bomis

**Bomis** on vuonna 1996 perustettu yritys, jonka liikeideana oli myydä mainoksia bomis.com-hakuportaaliin, mutta se myi myös eroottisia kuvia internetin välityksellä. Bomisin pääomistaja oli Jimmy Wales.

Bomis on perustanut tietosanakirjan Nupedia. Bomis palkkasi Larry Sangerin johtamaan sitä. Myöhemmin Sanger sai idean Wikipediasta, joka oli alun perin tarkoitettu Nupedian aliprojektiksi. Wikipedia kuitenkin ohitti nopeasti Nupedian suosiossa, ja siitä tuli suurempi kuin Bomisin muusta toiminnasta.

Bomis tarjosi jonkin aikaa palvelimet ja verkkoyhteyden näille projekteille ja omisti niiden domain-nimet. Wikipedian yhteisö ei kuitenkaan halunnut mainoksia Wikipediaan, joten Wikimedia Foundation perustettiin 20. kesäkuuta 2003. Bomis siirsi kaiken Wikipediaan liittyvän pääoman Wikimedia Foundationille. Larry Sanger oli tässä vaiheessa jo jättänyt projektin, sillä Bomis ei enää pystynyt maksamaan hänen palkkaansa, mutta Jimbo Wales on Wikimedia Foundationin hallituksessa. Nykyisin Wikimedia Foundation rahoittaa Wikipedian ja sen sisarprojektien toiminnan.

## Aiheesta muualla

* Bomisin virallinen kotisivu
* Bomis.com Internet Archivessa
Ammianus Marcellinus

**Ammianus Marcellinus** (n. 330 – jälkeen 392) oli roomalainen historioitsija. 

Ammianus syntyi melko varakkaaseen perheeseen Syyrian Antiokiassa. Hän suuntautui aluksi sotilasuralle ja osallistui muun muassa keisari Julianuksen Persian vastaiselle sotaretkelle vuonna 363. Historioitsijaksi hän ryhtyi viimeistään 380-luvulla. 

Ammianuksen historiateos *Res gestae* (”Urotyöt”) oli alun perin 31-osainen, mutta ensimmäiset 13 osaa ovat kadonneet. Säilyneet osat kertovat vuosista 353–378. Vaikka Ammianus oli äidinkieleltään kreikankielinen, kirjoitti hän historiateoksensa latinaksi.

Ammianus oli pakana ja ihaili suuresti keisari Julianusta, joka yritti elvyttää vanhoja pakanakultteja. Ammianus suhtautui kuitenkin suvaitsevaisesti myös kristittyihin.

Ammianuksen historiateos on tärkeä lähde Rooman keisariajan loppuaikaan.
Pehr Granstedt

**Pehr Granstedt** (22. lokakuuta 1764 Karlskrona, Ruotsi – 20. toukokuuta 1828 Helsinki) oli ruotsalaissyntyinen suomalainen linnoitusupseeri ja uusklassisen tyylin arkkitehti.

## Elämä ja ura
Granstedt liittyi nuorena Ruotsin armeijaan, jossa hänestä tuli konduktööri eli rakennustöiden johtaja. Hän tuli Suomeen 1790-luvulla, kun hänet komennettiin osallistumaan Hangon linnoituksen rakennustöihin. Hän tiettävästi suunnitteli sinne kasarmirakennuksen, jossa nykyään toimii Hangon museo. Hangossa työskennellessään hän suunnitteli myös yksityisiä toimeksiantoja läntiselle Uudellemaalle. Sen jälkeen Granstedt toimi Viaporissa ja mahdollisesti myös Viipurissa. Hän jäi Suomen sodassa venäläisten vangiksi. Hänen päiväkirjansa sotavankeudesta Venäjällä on säilynyt. Sodan jälkeen Granstedt palasi ja jäi asumaan Suomeen. Hän työskenteli aluksi Kuopiossa mutta muutti vuonna 1814 Helsinkiin, jonka kaupungininsinööri hänestä tuli vuonna 1818. Hän valvoi J. A. Ehrenströmin suunnitteleman Helsingin uuden asemakaavan toteutusta.

Granstedtin poika oli arkkitehti Anders Fredrik Granstedt. Pehr Granstedtin hauta on säilynyt näihin päiviin saakka Helsingin Vanhassa kirkkopuistossa.

## Suunnittelutöitä

Granstedtin katsotaan olleen Helsingin johtava asuinrakennusten suunnittelija 1800-luvun alussa. Hän suunnitteli Pohjoisesplanadin varrelle useita tunnettuja rakennuksia, kuten Uschakoffin talon (1815–1816), Lampan talon (1814–1817), hotelli Kleinehin eli Goviniuksen talon (1819) sekä Heidenstrauchin talon (1814), joka nykyään tunnetaan Presidentinlinnana. Valtio osti vuonna 1837 viimeksi mainitun talon Venäjän keisareiden Suomen-palatsiksi, minkä jälkeen sitä muutettiin huomattavasti Carl Ludvig Engelin suunnitelmien mukaan.

Granstedt suunnitteli päärakennukset Riilahden (1806) ja Herttoniemen kartanoihin (1815). Herttoniemen päärakennus oli entinen posliinitehdas, jonka muutettiin kartanoksi Granstedtin suunnitelmien mukaan. Hän suunnitteli myös kartanon omistajan, amiraali Carl Olof Cronstedtin hautakappelin Helsingin pitäjän kirkon kirkkomaalle. Kuopiossa Granstedt jatkoi kesken jääneitä Kuopion kirkon (nykyinen tuomiokirkko) rakennustöitä ja muutti piirustuksia tehden kirkon tornista alkuperäistä suunnitelmaa korkeamman ja näyttävämmän. Hän suunnitteli myös Espoon kirkon (nykyinen tuomiokirkko) laajennuksen ristikirkoksi vuonna 1821.

### Luettelo suunnittelutöistä
*Riilahden kartano Bromarvissa, 1804–1806
*Balderin talo, Aleksanterinkatu 12, Helsinki, 1813
*Heidenstrauch-suvun kauppiastalo (nykyisin Presidentinlinna), Helsinki, 1814 
*Herttoniemen kartanon päärakennus, Helsinki 1815
*Kulosaaren kartano, Helsinki, noin 1815
*Munkkiniemen kartanon päärakennus, Helsinki, 1815
*Uschakoffin talo, Pohjoisesplanadi 19 (nykyisin talo tunnetaan Jugendsalin rakennuksena), Helsinki, 1816
*Lampan talo, Pohjoisesplanaadi 5, Helsinki, 1817
*hotelli Kleineh eli Goviniuksen talo, Pohjoisesplanadi 9, Helsinki, 1819
*Espoon tuomiokirkon laajennus, Espoo, 1821
*Cronstedtien hautakappeli, Helsingin pitäjän kirkon hautausmaa, Vantaa

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Leinberg, K. G.:Dagboksanteckningar under rysk fångenskap af Pehr Granstedt (1905)
LEP-törmäytin

**LEP-törmäytin** oli hiukkaskiihdytin, joka toimi Cernin päälaitteistona 1989–2001. **LEP** on lyhenne sanoista *Large electron-positron collider*. Törmäytin rakennettiin Geneven länsipuolelle, Ranskan ja Sveitsin raja-alueelle 27&nbsp;kilometriä pitkään maanalaiseen tunneliin 100&nbsp;metrin syvyydelle. LEP:ssä oli käytössä neljä hiukkasilmaisinta: ALEPH, DELPHI, L3 ja OPAL.

LEP-törmäytin ajettiin alas vuonna 2001, jotta päästiin rakentamaan tilalle uutta Large Hadron Collideria.

## Käyttö

Nimensä mukaisesti LEP:ssä suoritettiin elektronien ja positronien törmäytyksiä. Prosessia kutsutaan elektronien ja positronien annihilaatioksi, jossa positroni ja elektroni törmätessään *katoavat* ja niiden energia muuttuu virtuaaliseksi fotoniksi tai Z-bosoniksi. W-bosonipareja saatiin neutriinojen, fotonien ja Z-bosonien hiukkasten vaihdossa. Virtuaalihiukkaset eivät elä kauan ja ne hajaantuvat nopeasti muiksi alkeishiukkasiksi, joita voidaan havaita hiukkasilmaisimilla. Havaitut hiukkaset voitiin tunnistaa niiden energian, liikemäärän ja sähkövarauksen perusteella.

Vuonna 1989&ndash;1995 LEP:ssä kiihdytettiin elektroneita ja positroneita 45&nbsp;GeV:n kokonaisenergiaan, mikä mahdollisti Z-bosoneiden tuoton. Myöhemmin, vuosina 1996&ndash;2000 laite saatiin tuottamaan myös W<sup>&minus;</sup>&ndash;W<sup>+</sup>-bosonipareja. Törmäytyskokeissa saavutettiin parhaimmillaan 208&nbsp;GeV:n massakeskipiste-energia.

## Saavutukset

LEP-kokeissa saadut tulokset mahdollistivat monien Standardimallin suureiden tarkan arvon määrittelemisen. Tärkein LEP:n saavus oli Z- ja W-bosonien massojen määritys.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* CERN – LEP 
* The Large Electron Positron Collider – LEP 
* Cern Courier – The W and Z at LEP
Antaios

**Antaios** () oli kreikkalaisessa mytologiassa jättiläinen, Gaian eli maan ja Poseidonin poika, joka koskettamalla maata sai uusia voimia, ja oli siksi vaikea voittaa. Sankari Herakles voitti Antaioksen nostamalla tämän maasta ja puristamalla sitten kuoliaaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Antalkidas

**Antalkidas** (, ) oli spartalainen sotilas ja valtiomies antiikin Kreikassa. Vuonna 393 eaa. hänet lähetettiin Sardikseen lähettilääksi persialaisen satraapin Tiribazoksen luokse. Spartalaiset tunnustivat Vähän-Aasian kreikkalaiskaupunkien ja Kyproksen kuuluvan persialaisille. Ateenalaiset lähettivät oman lähettiläänsä, mutta spartalaismielinen Tiribazos vangitsi tämän. Persian kuningas Artakserkses II ei kuitenkaan pitänyt tästä ja erotti Tiribazoksen. 

Vuonna 388 eaa. Antalkidas johti laivastoa ateenalaisia vastaan. Lopulta ateenalaiset suostuivat rauhaan, jota kutsutaan **Antalkidaan rauhaksi** (myös **kuninkaan rauha**). Rauhansopimuksen mukaan Vähän-Aasian kreikkalaiskaupungit kuuluivat Persialle. Persialle kuulumattomat kreikkalaiskaupungit puolestaan olivat itsenäisiä lukuun ottamatta Imbrosta ja Skyrosta sekä Lemnoksen kaupunkeja, joiden tuli kuulua Ateenalle. 

Antalkidas oli Artakserkses II:n suosiossa aina siihen asti, kun Sparta kukistui Leuktran taistelussa. Antalkidaan viimeinen matka Persiaan vuonna 367 eaa. ei ollut menestys.
Samuel Johnson

**Samuel Johnson** (7. syyskuuta 1709 / 18. syyskuuta 1709 Lichfield –  13. joulukuuta 1784) oli englantilainen kirjailija, esseisti, runoilija, elämäkertakirjoittaja ja kriitikko. Hän laati vuonna 1755 painetun englannin kielen sanakirjan *[[A Dictionary of the English Language]].*

## Lapsuus ja nuoruus
Samuel Johnsonin isä oli kirjakauppias, joka oli tunnettu sekä kirjallisista harrastuksistaan että raskasmielisyydestään. Nuori Samuel opiskeli Oxfordin yliopistossa puolitoista vuotta, minkä jälkeen hän joutui taloudellisista syistä keskeyttämään opintonsa. Opiskeluaika vanhoillisessa Oxfordissa lujitti Johnsonin kotoa perittyä aatemaailmaa, jossa tory-puolueella ja valtionkirkolla oli keskeinen merkitys. Vuonna 1737 Johnson muutti Lontooseen.

## Työura
Johnson oli Lontoon kirjallisten piirien keskeinen hahmo 1700-luvulla. Vuonna 1747 hän sai eräältä kustantajayhtymältä tehtäväkseen laatia suuren englannin kielen sanakirjan. Työstä luvattiin kokonaisuudessaan 1 775 punnan palkkio. Johnsonilta kului sanakirjan kirjoittamiseen kahdeksan vuotta. Kirja julkaistiin kahdessa osassa, ja se teki kirjoittajastaan kuuluisan. Johnson työskenteli myös toimittajana ensin *The Rambler* -nimisessä aikakauslehdessä vuosina 1750–1752 ja sitten *The Idler* -nimisessä aikakauslehdessä vuosina 1759–1760. Vuonna 1762 Johnson sai Yrjö III:lta 300 punnan vuotuisen eläkkeen, joka turvasi hänen toimeentulonsa. Hän perusti vuonna 1764 Literary Clubin, jonka jäseniä olivat muiden muassa Oliver Goldsmith, Joshua Reynolds, David Garrick, Edmund Burke, Adam Smith ja James Boswell. 

Boswell ja Johnson matkustivat yhdessä 1773 Skotlantiin ja Hebrideille, jota Johnson kuvasi teoksessa *Journey to the Western Isles of Scotland* (1775). Boswell kirjoitti Johnsonista niin tarkan ja elävän kuvauksen, että siitä on myöhemmin voitu päätellä, että Johnsonia vaivasi kroonisen masennuksen lisäksi Touretten oireyhtymä.

Monet Johnsonin lauseista elävät sitaatteina:

## Huomautuksia

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 

## Aiheesta muualla
Antigone

**Antigone** () oli kreikkalaisessa mytologiassa Theban kuninkaan Oidipuksen ja tämän äidin Iokasten tytär. Antigone suljettiin hautakammioon elävältä, koska hän oli vastoin hallitsevan Kreonin määräystä haudannut Thebaa vastaan sotineen veljensä Polyneikeen.

Antigone on Sofokleen tragedian *[[Antigone (Sofokles)|Antigone]]* päähenkilö. Näytelmässä esiintyy myös Antigonen sisar, Ismene.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aiakos

**Aiakos** () oli kreikkalaisessa mytologiassa alun perin myrmidonien kuningas. Kuolemansa jälkeen hänestä tuli yksi manalan tuomareista. Hän oli ylijumala Zeuksen ja joenjumala Asopoksen tyttären Aiginan poika. Vaimonsa Endeisin kanssa hänellä oli lapset Telamon ja Peleus (Akhilleuksen isä).

Aiakoksen heeroskultti eli erityisesti Aiginan saarella. Tälle oli omistettu kaksi Aiakeion-nimistä heroon-pyhäkköä, Aiginan kaupungin Aiakeion sekä Ateenan Agoran Aiakeion.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Akilles

**Akilles** voi tarkoittaa seuraavia asioita:
*Akhilleus, muinainen kreikkalainen sankari
*Porvoon Akilles, urheiluseura
Antoninuksen valli

**Antoninuksen valli** eli **Antoninuksen muuri** oli roomalainen rajavalli, joka erotti Britannian provinssin sen pohjoispuolelle jääneestä kelttiläisten alueesta. Valli rakennettiin vuosina 142−144 jaa. keisari Antoninus Piuksen aikana. Antoninuksen valli oli noin 60 kilometrin pituinen ja kulki Skotlannin poikki suunnilleen nykyisellä Glasgow−Edinburgh-linjalla, Old Kilpatrickista Borrowstounnessiin. 

Suurimman osan roomalaishallinnon aikaa Britannian pohjoisrajana oli Hadrianuksen valli. Antoninuksen valli rakennettiin noin 20 vuotta Hadrianuksen vallin jälkeen, kun Rooma pääsi lyhyeksi ajanjaksoksi laajenemaan pohjoisemmaksi. Antoninuksen valli sijaitsee noin 160 kilometriä Hadrianuksen vallista pohjoiseen. Ulompi valli hylättiin kuitenkin noin vuonna 164, sillä joukkoja tarvittiin muualla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aias

**Aias** (,  tai Ajax) oli kreikkalaisessa mytologiassa Telamonin poika ja Salamiin ruhtinas. Hän oli Troijan sodassa Akhilleuksen jälkeen akhaijien urhein mies. Hän oli myös Akhilleuksen serkku. Aias pelasti Akhilleuksen ruumiin troijalaisten käsistä. Kun Odysseus sai parhaana sankarina Akhilleuksen aseet, Aias hulluuden puuskassa tappoi yöllä sotajoukon karjalauman, luullen surmaavansa kilpailijansa ja kreikkalaisten päälliköt. Tajuttuaan tekonsa hän syöksyi häpeästä omaan miekkaansa.

Aiaan itsemurhan tunnetuin näytelmäesitys on Sofokleen tragedia *[[Aias (Sofokles)|Aias]]*. Vaasimaalauksena eräs sen varhaisista esityksistä löytyy niin kutsutusta Eurytos-krateerista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mesoni

Hiukkasfysiikassa **mesoni** on kvarkista ja antikvarkista koostuva hadroni. (Toinen hadroneihin kuuluva ryhmä on baryoni.) Mesoni on bosoni, eli sen spin on kokonaisluku. Mesonit ovat epästabiileja ja hajoavat nopeasti itsestään kevyemmiksi hiukkasiksi, yleensä leptoneiksi.

Mesonit voidaan jakaa spinien perusteella spin 0 ja spin 1 -mesoneihin. Spin 0 -mesoneilla kahden kvarkin spinit ovat erisuuntaiset ja spin 1 -mesoneilla samansuuntaiset. Keveimmät mesonit kuuluvat spin-nolla -oktettiin. Näitä ovat pionit (kaksi varattua ja yksi neutraali), kaonit (kaksi varattua ja kaksi neutraalia) ja eeta-mesoni (neutraali). Näiden massat ovat pionien 140 MeV:sta kaonien 500 MeV:iin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* HyperPhysics – Table of Mesons