Juurikäävät

**Juurikäävät** (*Heterobasidion*) on kääpäsuku, johon kuuluu Suomessa kaksi lajia: männynjuurikääpä (*Heterobasidion annosum*) männyllä ja kuusenjuurikääpä (*Heterobasidion parviporum*) kuusella. Euroopassa tunnetaan lisäksi laji *[[Heterobasidion abietinum]]*, joka esiintyy saksanpihdalla (*Abies alba*) Keski-Euroopassa.

## Taksonomia
Seuraavat lajit kuuluvat sukuun *Heterobasidion*:

*männynjuurikääpä (*Heterobasidion annosum* (Fr.) Bref.)
*kuusenjuurikääpä (*Heterobasidion parviporum* Niemelä & Korhonen)
*Heterobasidion abietinum (Niemelä & Korhonen), pihdalla esiintyvä Keski-Euroopan laji
*Heterobasidion irregulare (Underw.) Garbel. & Otrosina, esiintyy Pohjois-Amerikassa, erityisesti männyillä
*Heterobasidion occidentale Otrosina & Garbel, esiintyy Länsi-Pohjois-Amerikassa, kuusilla ja douglaskuusilla
*Heterobasidion insulare (Murrill) Ryvarden, trooppisissa ja subtrooppisissa metsissä Aasiassa ja Tyynenmeren saarilla
*Heterobasidion ecrustosum Dai & Korhonen, Kiinassa tavattava laji
*Heterobasidion orientale Dai & Korhonen, Itä-Aasiassa esiintyvä laji
*Heterobasidion australe (Cooke) Ryvarden, trooppinen ja subtrooppinen laji, aiemmin katsottu osaksi *H. insulare*-kompleksia

## Ekologinen merkitys

Juurikäävät ovat luonnon kiertokulussa tärkeitä lahottajasieniä, jotka hajottavat puun kudosta ja vapauttavat sen ravinteet takaisin ekosysteemiin. Tämä prosessi ylläpitää metsän ravinnekiertoa ja vaikuttaa merkittävästi maaperän rakenteeseen ja eloperäisen aineksen määrään. Lahopuun hajottajina juurikäävät luovat elinympäristöjä lukuisille sienille, hyönteisille ja muulle pieneliöstölle, edistäen siten monimuotoisuutta.

Juurikääpä ei elä maaperässä itsenäisesti, vaan leviää puusta toiseen fyysisessä kosketuksessa olevien juurien kautta. Kesäaikaan (keskilämpötilan ollessa yli +5 °C) sen itiöt voivat levitä ilmassa ja tarttua tuoreisiin kantoihin. Sieni muodostaa vähitellen laajoja rihmastoverkostoja, joiden kautta se ylläpitää aineiden kiertoa metsässä.

## Vaikutukset puustoon ja metsätalouteen

Vaikka juurikäävillä on tärkeä ekologinen tehtävä, ne voivat aiheuttaa myös merkittäviä tuhoja talousmetsissä. Kuusenjuurikääpä lahottaa rungon tyviosia ja aiheuttaa niin sanottua tyvilahoa, kun taas männynjuurikääpä tuhoaa juuristoa ja aiheuttaa tyvitervasta. Pitkälle edenneissä tapauksissa sieni voi tappaa isäntäpuun.

Maannouseman saastuttama puu ei sovellu teollisuuden käyttöön, ja lahovauriot aiheuttavat huomattavia hakkuutappioita. Lahonnut tyviosa joudutaan usein katkaisemaan ja jättämään metsään tai käyttämään energiapuuna.

### Levinneisyys ja torjunta

Juurikääpiä esiintyy etenkin eteläisessä Suomessa, runsaimmin rannikkoalueilla Uudeltamaalta Satakuntaan. Leviämistä voidaan ehkäistä kantokäsittelyillä, joissa käytetään joko biologisia valmisteita, kuten harmaaorvakkaa (*Phlebiopsis gigantea*), tai kemiallisia torjunta-aineita.

Biologinen torjunta perustuu kilpailuun lahottajasienien välillä, ja sitä käytetään erityisesti kesähakkuissa, jolloin tartuntariski on suurin. Talviaikainen puunkorjuu vähentää juurikäävän leviämisen todennäköisyyttä, koska sieni ei kasva aktiivisesti pakkaskaudella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Juurikäävät (''Heterobasidion'')
* Metsälehti - Juurikäävän torjunta 
* Metsäteho: Juurikäävän torjunta kantokäsittelyllä  (pdf)
* Juurikääpä (saksaksi) 
*  Luonnonvarakeskus (Luke): Metinfo – Metsien terveys, juurikääpä 
* Metinfo - juurikääpä ja sen torjunta 
* Helsingin yliopisto - juurikäävän perimä on sekvensoitu
* Insight into trade-off between wood decay and parasitism from the genome of a fungal forest pathogen