open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Komagane

**Komagane** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Kōshin’etsun alueella Naganon prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Tenryūjoen varrella. Kaupungin keskusta on rakentunut Inan altaan keskiosaan. Lännessä kaupungin alue nousee Kisovuorille, huomattavimpana Komagatakelle, jolta kaupunki on saanut nimensä. Komaganessa on 31&nbsp;957 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 165,86 neliökilometriä.

Komaganen kaupunki perustettiin vuonna 1954 liittämällä yhteen Akahon maaseutukaupunki ja kolme muuta kuntaa. Akaho kehittyi historiallisesti yhtenä Iidaan johtaneen tien postiasemista. Kehruuteollisuus oli aiemmin tärkeä elinkeino, mutta sittemmin kaupunkiin on sijoittunut metalli-, kone-, elektroniikka- ja elintarviketollisuutta. Maaseutualueilla viljellään riisiä ja hedelmiä, kuten omenoita, omenapäärynöitä ja viinirypäleitä. Turismilla on kaupungin taloudelle kasvava merkitys.

Komagane toimii porttina Komagatakelle suuntautuvalle vuorikiipeilylle. Vuorelle johtaa nykyisin 2&nbsp;700 metrin korkeuteen nouseva kaapelivaunu. Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Kōzen-jin buddhalainen temppeli, joka tunnetaan puutarhastaan. Komaganea palvelee ja JR Tōkain Iida-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Mount Hoken & Senjojiki Cirque (1170915401).jpg|Hōkenvuori
Tiedosto:光前寺本堂 (20392759680).jpg|Kōzen-jin temppeli
Tiedosto:JR Iida line and Otagiri River.jpg|Iida-linja ylittää Ōtagirijoen
Tiedosto:Komagatake Ropeway 2012-05-13 (7258368096).jpg|Komagataken kaapelivaunu


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Mathias Lessort

**Mathias Michel Lessort** (s. 29. syyskuuta 1995 Fort-de-France, Martinique) on ranskalainen koripalloilija. Sentterinä pelaava Lessort on voittanut urallaan muun muassa FIBA Europe Cupin mestaruuden vuonna 2017 ja Serbian mestaruuden vuonna 2018. Hän on pelannut myös Ranskan miesten maajoukkueessa jossa voitti MM-pronssia vuonna 2019.

## Pelaajaura

Lessort aloitti ammattilaisuransa kotimaansa Élan Chalonissa ja Nanterre 92:ssa. Hän voitti Nanterressa vuonna 2017 FIBA Europe Cupin mestaruuden ja Ranskan cup-mestaruuden. Philadelphia 76ers varasi Lessortin NBA:han 50. vuorolla . Kauden 2017–2018 Lessort edusti serbialaista KK Crvena zvezdaa jossa voitti Serbian mestaruuden. Seuraavilla kausilla hän pelasi Espanjan ja Saksan pääsarjoissa.

Lessort debytoi Ranskan miesten maajoukkueessa vuonna 2017. Hän kuului vuonna 2019 maajoukkueen kokoonpanoon Kiinan MM-kilpailuissa, missä Ranska voitti pronssia.

## Lähteet
* Mathias Lessort International Stats Basketball-Reference.com 
* Mathias Lessort Stats Basketball-Reference.com 
* Profiili Liga ACB 
* Profiili Euroliiga 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Mathias Lessort Basketball Player Profile eurobasket.com
Vasili Kapnist

**Vasili Vasiljevitš Kapnist** (; ; 1757 Pultavan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1823) oli ukrainalainen runoilija. Hän oli Kreikan Zákynthosin saarelta polveutuvaa, sittemmin Capnissin nimellä Italiaan ja 1700-luvun alkupuolella Venäjälle siirtynyttä aatelissukua. Kapnist sai sotilaskoulutuksen ja toimi koko uransa ajan virkamiehenä. Ystävyys kulttuuripersoonien N. A. Lvovin ja Gavrila Deržavinin kanssa kehitti Kapnistin venäjänkielistä runoutta.

Kuten Venäjällä silloin oli tapana, myös Kapnist kirjoitti ensin ranskaksi. Hänen varsinainen alansa oli satiiri. Kuvaava hänen ukrainalaiselle mielialalleen on 1783 kirjoitettu *Oodi orjuudelle*, jota ei kuitenkaan silloin voinut julkaista. Siinä hän muistelee Ukrainan entistä vapautta ja valittaa sitä orjuutta, johon maa Katariina II:n aikana joutui.

Kapnistin ensimmäinen runokokoelma ilmestyi 1796. Suurta suosiota nautti pitkään Kapnistin satiirinäytelmä *Panettelu*, jossa ruoskitaan lahjusten ottoa ja panettelua. Tämä Gogolin *[[Reviisori]]n* edelläkävijä oli Katariinan ja myös Aleksanteri I:n aikana kielletty. Useat siinä käytetyistä lauseista muuttuivat sananparsiksi. Kiinnostava oli Kapnistin yritys kääntää kreikkalaisia ja roomalaisia runoilijoita venäläisellä kansanlaulun runomitalla. Hänen kootut teoksensa ilmestyivät 1849.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sebastian Fabian Klonowic

**Sebastian Fabian Klonowic(z)**, latinisoidussa muodossa **Acernus**, (noin 1545–1602) oli puolalainen runoilija. Hän on kirjoittanut latinaksi *Roxolania*-nimisen runoelman (1584), joka sisältää hyviä kuvauksia maaseutuelämästä Puna-Venäjällä, sekä *Victorin deorum* (1595). Hänen puolankielisistä runoelmistaan huomattavin on *Flis* (1595).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kazakstanin kansanterveyskeskus

**Kazakstanin terveysministeriön kansanterveyskeskus** (; , lyhennys НЦОЗ (**NTsOZ**);  (NCPH)) on Kazakstanin kansanterveyden tutkimuslaitos ja viranomainen. Se pyrkii vahvistamaan kansanterveyttä ja hyvinvointia sekä vähentämään terveyteen liittyvää epätasa-arvoa Kazakstanissa.  NTsOZ toimii maan terveysministeriön alaisuudessa. Kansainvälistä yhteistyötä keskus tekee muun muassa IANPHIn (International Association of National Public Health Institutes), WHOn ja Unescon välityksellä. 

Vuonna 2019 kansanterveyskeskuksessa työskenteli 307 henkilöä, joista lähes kaksi kolmasosaa on sijoittunut erillisosastona toimivaan Sanitaariseen ja epidemiologiseen tutkimus- ja valvontakeskukseen. Sen päätoimipiste sijaitsee Almatyssä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* NTsOZ:n kotisivusto, myös päiväkohtainen covid-19 katsaus  (hls.kz)
* NTsOZ:n osaston ylläpitämä covid-19-yhteenvetotiedotteiden sivusto   (rk-ncph.kz)
* Zholdas Orisbayev (12.6.2020) Kazakhstan changes methodology, lowers COVID count  (eurasianet.org)
* NTsOZ:n erillisosaston kotisivusto   (rk-ncph.kz)
Yacine Diallo

**Yacine Diallo** (18. lokakuuta 1897 Labé – 1954) oli guinealainen opettaja ja poliitikko.

Diallo syntyi Fouta Djallonin päällikön Alpha Yaya Diallon neuvonantajan perheeseen. Hän kävi koraanikoulun ja ranskalaisen koulun ja valmistui opettajaksi Senegalin William Ponty -koulusta.

Diallo työskenteli opettajana eri puolilla Guineaa vuodesta 1917 lähtien. Vuonna 1943 hänet nimitettiin Boulbinetin poikakoulun rehtoriksi Conakryyn.

Fouta Djallonin päällikköjen ja paikallisten sosialistien tukema Diallo valittiin Guinean afrikkalaisväestön edustajaksi Ranskan perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen vuosina 1945 ja 1946. Hänet valittiin Ranskan kansalliskokouksen edustajaksi vuosina 1946 ja 1951. Kansalliskokouksessa Diallo liittyi länsiafrikkalaisine edustajatovereineen sosialistipuolue SFIO:n ryhmään. Vuonna 1946 he perustivat Rassemblement démocratique africain -puolueen.

Diallo katosi 14. huhtikuuta 1954. Hänen arveltiin saaneen sairaskohtauksen tai joutuneen poliittisten vastustajiensa murhaamaksi. Diallo unohdettiin Sékou Tourén valtakaudella, mutta jos hän olisi elänyt pitempään, hänellä olisi ollut hyvät mahdollisuudet tulla Guinean ensimmäiseksi presidentiksi.

## Lähteet
Berezno (järvi)

**Berezno** () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Outovan piirissä.

## Maantietoa
Järvi on 1,5 kilometriä pitkä, 800 metriä leveä ja sen pinta-ala on 85 hehtaaria. Se sijaitsee vajaa kilometrin päässä läntisestä järvestä Bolšoje Orlovosta. Järven keskisyvyys on 2,3 metriä ja syvimmillään se on 4,2 metriä syvä. Sillä on saari, jonka pinta-ala on 0,4 hehtaaria. Sitä ei kuitenkaan näy ilmakuvissa. Koillispulmassa sijaitsee pieni kylä Gluš (), jonka ohitse kulkee kirkonkylien Serodkan () ja Jammin () kautta kulkeva maantie 58K-096. Glušin asutus on levittäytynyt lähes koko järven itärannalle. Järven ympäristö on metsämaata, mutta luoteis- ja lounaispuolella aukeaa suomaat. 

## Luontoarvoja
Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, sorva, taimen, ruutana, suutari, made, säyne, mutakala, salakka, rantanuoliainen, sekä jokirapua, jota on kuitenkin niukasti. Järvellä on mutapohja, mutta rannoilla näkyy paikoin hiekkainen pohja. Rannat ovat matalat, mutta joskus ne ovat jyrkkäreunaiset ja kivikkoiset. Metsän puita on kaatunut rantaveteen ja suomaan kohdilla turvemättäät muodostavat kelluvia hetteikköjä. Järven rannoilla ja pohjassa on lähteitä.

## Vesistösuhteita
Berezno sijaitsee Tšornajan valuma-alueella ja sen laskujoki Volosnja on Tšornajan sivujoki. Tšornaja laskee Peipsijärveen, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Berezno kuuluu kolmen järven kokonaisuuteen, jossa toinen on länsipuolella sijaitseva suuri järvi Bolšoje Orlovo, joka on yhdistynyt siihen alle 400 metriä pitkän ja luonnollisen uoman välityksellä. Bereznon eteläpäähän tulee lyhyt laskuoja, mutta muuten se muodostaa valuma-alueensa latva-aluetta. Järven eteläpäästä on kaivettu oja  kohti etelää ja se on johdettu Volosnjan sivujokeen Vydreikaan (). Bolšoje Orlovoon yhdistyvän uoman kautta se on yhteydessä suoraan Volosnjaan. Bereznon laskennallinen valuma-alueen koko on 4,9 neliökilometriä .

## Huomautuksia

## Lähteet
Kumiankka (kappale)

**Kumiankka** on Herrojen esikoissingle ja kappale vuodelta 2017. Helmikuuhun 2020 mennessä kappaletta oli kuunneltu tuplaplatinaan oikeuttavat yli 8 miljoonaa kertaa.

Kappaleen sanat ovat kirjoittaneet Johannes Naukkarinen ja Jouka Parkkonen. Naukkarinen on myös säveltänyt kappaleen.

Single pysyi Suomen virallisella singlelistalla yhdeksän viikkoa, minkä aikana kappale oli korkeimmillaan 9. sijalla (28–29/2017).

## Lähteet
Paul de Kock

**Charles Paul de Kock** (21. toukokuuta 1793 Passy, Ranska – 29. elokuuta 1871 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen libretisti ja romaanikirjailija, jonka kootut teokset täyttävät 56 nidosta. Kock kuvaa etupäässä pikkuporvarien, ylioppilaiden ja prostituoitujen elämää. Hän on vallattoman hilpeä eikä kammoksu kyynisyyksiä ja rivouksia. Osan romaaneistaan Kock on muokannut vaudevilleiksi. Onnistuneimmat hänen romaaneistaan ovat *Mon voisin Raymond*, *Gustave le mauvais sujet*, *Monsieur Dupont* ja *Un Tourlourou*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Miinanraivausmitali

**Miinanraivausmitali** (Mrm.) on suomalainen ansiomitali. Se perustettiin presidentin asetuksella 17.9.1993. Sen on suunnitellut heraldikko ja everstiluutnantti evp. Juhani Toukonen.

Mitali voidaan jakaa henkilölle, joka on palvellut virallisessa miinanraivausorganisaatiossa tai raivaus- tai pioneeriyksikössä Pohjois-Suomessa 5.9.1944–14.9.1952 tai Suomenlahdella 16.9.1944–17.7.1950. Tällaisia henkilöitä arvioitiin vuonna 1994 olleen noin 6000.

Mitali on ympyränmuotoinen ja himmeä, läpimitaltaan 31 mm. Se on valmistettu tompakista. Etusivulle on kuvattuna miina sekä kolmen salaman ryhmä. Mitalin keskiosa ja salamat on kiillotettu ja mitalin alaosassa ovat vuosiluvut 1944–1952. Mitaliin kuuluu 32mm leveä musta nauha, jonka keskellä on 12mm leveä punainen raita ja keskellä sekä reunoilla yhden millimetrin levyiset valkoiset juovat.

Ensimmäiset miinanraivausmitalit jaettiin lokakuussa 1994 22 veteraanille, jotka olivat varusmiehinä raivanneet miinoja Suomenlahdella vuonna 1947. 

## Lähteet
Renato Vrbičić

**Renato Vrbičić** (21. marraskuuta 1970 Šibenik, Kroatian ST, Jugoslavia – 12. kesäkuuta 2018 Šibenik) oli kroatialainen vesipalloilija ja olympiamitalisti.

Vrbičić saavutti Kroatian maajoukkueessa olympiahopeaa Atlantassa 1996. Seuratasolla hän voitti muun muassa Mestarien liigan mestaruuden vuosina 1991 ja 1992 sekä Euroopan cupin mestaruuden vuonna 2001. Vrbičić kuoli sydäninfarktiin 47-vuotiaana 12. kesäkuuta 2018.

## Lähteet
* 
* Profiili  Kroatian olympiakomitea 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Allan Törnudd

**Allan Victor Törnudd** (21. marraskuuta 1889 Turku – 24. elokuuta 1961) oli Åbo Akademin kirjaston ylikirjastonhoitaja. 

Allan Törnuddin vanhemmat olivat  kauppias  Alexander  Törnudd  ja  Carolina  Elisabet  Candelin. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1930 Margit Niininen. Diplomaatti Klaus Törnudd ja valtiotieteilijä Patrik Törnudd ovat Allan Törnuddin ja Margit Niinisen poikia.

Törnudd tuli ylioppilaaksi Turussa ja valmistui filosofian maisteriksi 1913. Hän suoritti kirjastoalan tutkinnon New Yorkissa 1915 ja työskenteli siellä kirjastonhoitajana. Suomeen 1916 palattuaan Törnudd toimi aluksi Turun kaupunginkirjaston palveluksessa, kunnes siirtyi Åbo Akademin kirjastoon vuonna 1918.

Vuonna 1927 Törnudd tuomittiin Turun Vartiovuorenmäen surmajutussa vankilaan avuannosta tappoon, jonka teki hänen myöhempi vaimonsa Margit Niininen. Törnuddin ja Niinisen tapauksesta on Juha Siltanen kirjoittanut näytelmän *Ihana neiti N. eli Vartiovuoren arvoitus*, jonka kantaesitys oli Turun kaupunginteatterissa marraskuussa 2018. Vuonna 2021 ilmestyvässä kirjassa *Murhia ja hirmutekoja Turussa * tapausta on käsitellyt historiantutkija Rauno Lahtinen.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Törnudd, Klaus: *Berättelsen om Allan och Margit*. 2008.
Charles Knight

**Charles Knight** (1791–1873) oli englantilainen kirjailija ja kirjallisuuden julkaisija. Hän edisti kansansivistystä levittämällä huokeahintaisia aikakausijulkaisuja. Erään hyödyllisien tietojen levittämistä varten perustetun seuran johtajana hän julkaisi vuodesta 1828 julkaisua *British almanac* ja vuodesta 1829 *Library of entertaining knowledge*. Ensimmäiset laatuaan mallikelpoiset julkaisut olivat Knightin *Penny magazine* (1832–1845) ja *Penny cyclopædia* (1833–1844). Hän julkaisi myös sarjoja *Weekly volumes* ja useita kuvateoksia, kuten kuvitetun Raamatun ja Shakespearen tuotannon. Hän kirjoitti itsekin useita teoksia, muun muassa omaelämäkerran *Passages of a working life* (1864–1865). Hänelle on muistopatsas Windsorissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
PubMed

**PubMed** on hakukone ja viitetietokanta, jota ylläpitää Yhdysvaltain terveysviraston ja Yhdysvaltain kansallisen lääketieteellisen kirjaston alaisuudessa toimiva National Center for Biotechnology Information (NCBI). Tietokanta koostuu yli 25 miljoonasta viitteestä kattaen biolääketieteelliseen MEDLINE-viitetietokannan ja noin 7 000 biotieteellistä julkaisua sekä elektronisia teoksia. PubMed-tietokannassa ei ole kokonaisia artikkeleita, mutta viitetiedot saattavat sisältää linkin esimerkiksi julkaisijan verkkosivuilla luettavissa olevaan tekstiin. 

PubMed julkaistiin vuonna 1996 Entrez-hakuohjelman yhteydessä. Vuonna 2020 PubMedillä oli noin kaksi miljoonaa päivittäistä käyttäjää.

PubMediä ei pidä sekoittaa NCBI:n PubMed Central -tietokantaan, joka sisältää pelkkien viitetietojen sijaan kokonaisia biotieteellisiä artikkeleita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* PubMed-hakukone
Lars-Eric Lundvall

**Lars-Eric Lundvall** (3. huhtikuuta 1934 Karlskoga – 8. huhtikuuta 2020 Göteborg) oli ruotsalainen jääkiekkoilija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.

Lundvall saavutti Ruotsin miesten maajoukkueessa olympiahopeaa Innsbruckissa 1964 ja useita MM- sekä EM-mitaleja, muun muassa mestaruudet vuosina 1957 ja 1962. Hän kuului Ruotsin kokoonpanoon myös Cortina d’Ampezzon 1956 ja Squaw Valleyn 1960 talviolympialaisissa. Lundvall kuoli lyhyen sairastamisen jälkeen 86-vuotiaana 8. huhtikuuta 2020.

## Lähteet
* 
* Profiili Ruotsin olympiakomitea 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Juho Pohjonen

**Juho Pohjonen** (s. 1981) on suomalainen pianisti.

Pohjonen pääsi vuonna 1989 Sibelius-Akatemian nuoriso-osastolle. Maisterin arvon hän sai vuonna 2008 opiskeltuaan Meri Louhoksen ja Hui-Ying Liu-Tawaststjernan johdolla. Pohjonen on osallistunut András Schiffin, Leon Fleisherin, Jacob Lateinerin ja Barry Douglasin pitämille mestarikursseille. Hän voitti Nyborgin pohjoismaisen pianokilpailun vuonna 2004 ja pääsi palkintosijalle vuoden 2002 Maj Lind -pianokilpailussa.

Pohjonen on esiintynyt eri puolilla maailmaa. Hänen konserttipaikkojensa joukossa ovat olleet Carnegie Hall, Lincoln Center ja Wigmore Hall. Kapellimestareista hänen yhteistyökumppaneihinsa ovat kuuluneet muiden muassa Marin Alsop, Markus Stenz, Fabien Gabel, Jean-Claude Picard, Fabien Gabel, Ed Spanjaard, Pinchas Zukerman, Esa-Pekka Salonen, Lionel Bringuier, Kirill Karabits, James MacMillan, Marek Janowski ja Robert Spano. Pohjosen ohjelmistoon on kuulunut esimerkiksi Wolfgang Amadeus Mozartin, Ludwig van Beethovenin, Frédéric Chopinin, Robert Schumannin, Edvard Griegin, Jean Sibeliuksen, Pelle Gudmundsen-Holmgreenin, Esa-Pekka Salosen ja Kaija Saariahon teoksia.

Kamarimusiikin parissa Pohjonen on toiminut esimerkiksi Sibelius-trion jäsenenä Petteri Iivosen ja Samuli Peltosen kanssa.

## Lähteet
Amin Younes

**Amin Younes** (s. 6. elokuuta 1993 Düsseldorf) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitalinkki tai hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 168-senttimetrinen. Hänellä on myös Libanonin kansalaisuus. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Eintracht Frankfurtia lainalla Italian Serie A:n Napolista.

Younes nousi Borussia Mönchengladbachin junioreista edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran keväällä 2012. Kauden 2014–2015 hän pelasi lainalla Kaiserslauternissa. Kesällä 2015 hän siirtyi alankomaalaisseura Ajaxiin ja kesällä 2018 italialaisseura Napoliin.

Younes on pelannut Saksan eri juniorimaajoukkueissa yhteensä yli 40 ottelua. Saksan A-maajoukkueessa hän pelasi vuonna 2017 viisi ottelua ja teki niissä kaksi maalia, joista toisen Maanosaliittojen cupin välieräottelussa Meksikoa vastaan. Hän palasi maajoukkueeseen maaliskuussa 2021 ja pääsi vaihdosta muutamaksi minuutiksi kentälle kahdessa MM-karsintaottelussa.

## Lähteet
Genomiselain

**Genomiselain** () on graafinen käyttöliittymä, jolla visualisoidaan genomitietoa. Toisen sukupolven sekvensointimenetelmien kehittymisen myötä genomien sekvensointi lisääntyi ja genomitiedon määrä lähti kasvuun. Genomiselaimet kehitettiin helpottamaan tietokantoihin tallennetun suuren tietomäärän käsittelyä. Ne voivat olla yhdelle lajille spesifisiä tai niillä voidaan visualisoida monen lajin perimä. Suosituimpia verkkopohjaisia genomiselaimia ovat Ensembl ja UCSC.

## Lähteet
Eric Holmberg

**Eric Holmberg** (5. toukokuuta 1885 Turku – 6. helmikuuta 1956 Turku) oli suomalainen kirjastonhoitaja, joka toimi Åbo Akademin kirjaston ylikirjastonhoitajana. 

## Henkilöhistoria
Eric Holmbergin vanhemmat olivat johtaja Evert Holmberg ja Nanny Maria Roos. Hän tuli ylioppilaaksi Turussa ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta  1911, opettajanaan muun muassa Edvard Westermarck.  British Museumissa  Holmberg jatkoi lukujaan 1911–1912 ja työskenteli sitten vakuutusyhtiö Sammon palveluksessa kahdeksan vuotta. Åbo  Akademissa Holmberg aloitti työnsä syksyllä 1919. Hän oli korkeakoulun alikirjastonhoitaja  vuodesta 1921, virkaa tekevä ylikirjastonhoitaja  vuodesta 1927 ja vakinainen 1930–1952.

## Julkaisuja
* *Turun työväen-tapaturmavakuutusyhtiö Keskinäinen vakuutuslaitos Sampo 1897: 12.XI.1912: lyhyt selonteko*, 1912
* *Kaupunkien paloapuyhdistys irtaimistoa varten 1872–1922: muistokirjoitus*, 1925
* *Finska hushållningssällskapets skrifter 1797–1930: bibliografi. 1*, 1931
* *Åbo akademibiblioteks nybyggnad: en orientering*, 1936
* *Åbo akademis bibliotek i nya lokaler*, 1938
* *P.M. angående lönefrågan vid Åbo akademis bibliotek*, 1938
* *Mary Schönberg*, 1949

## Lähteet
Lukas Geniušas

**Lukas Geniušas** (; s. 1990 Moskova) on venäläis-liettualainen pianisti.

Geniušas syntyi muusikkosukuun ja sai jo varhaista ohjausta isoäidiltään, tunnetulta opettaja Vera Gornostajevalta. Myös hänen vanhempansa Petras Geniušas ja Ksenija Knorre ovat muusikoita. Moskovan Chopin-musiikkiopistossa opiskelemisen Geniušas aloitti 5-vuotiaana. Vuonna 2008 hän pääsi Vera Gornostajevan luokalle Moskovan konservatorioon. Geniušas on saavuttanut kilpailumenestyksinään esimerkiksi Tzína Bacháouer -kilpailun voiton Utahissa, Chopin-kilpailun hopeamitalin (2010) ja Tšaikovski-kilpailun hopeamitalin (2015).

Geniušasin kanssa yhteistyötä tehneisiin kapellimestareihin ovat kuuluneet Valeri Gergijev, Mihail Pletnev, Andrei Boreiko, Saulius Sondeckis, Dmitri Sitkovetski, Antoni Wit, Rafael Payare, Roman Kofman, Dmitri Liss, Tugan Sohijev, Charles Dutoit ja Aleksandr Lazarev. Geniušasin ohjelmisto ulottuu barokkimusiikista nykyteoksiin; hän on painottanut myös venäläistä ohjelmistoa, kuten Pjotr Tšaikovskin, Sergei Rahmaninovin ja Sergei Prokofjevin teoksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut , ,
Mun (albumi)

**Mun** on Nopsajalan viides pitkäsoitto, joka julkaistiin Rokka -levy-yhtiön kautta 10. huhtikuuta 2015. Nopsajalka tuotti, äänitti, miksasi, soittanut, sävelsi ja sanoitti albumin pääosin itse.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Niilo Rikhard Jussila

**Niilo Rikhard Jussila** (6. joulukuuta 1891 Piikkiö – 23. toukokuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen opetusneuvos, joka toimi myös kirjastonhoitajana ja Raahen Porvari- ja Kauppakoulun johtajana.

Jussila valmistui filosofian kandidaatiksi 1915 ja tuli Jyväskylän kaupungin kauppa- ja kauppa-apulaiskoulun opettajaksi 1919. Koulun johtajana hän toimi 1920–1928, ennen kuin siirtyi Raahen Porvari- ja Kauppakoulun johtajaksi. Hän toimi myös tilintarkastajana ja Jyväskylässä ollessaan Jyväskylän tieteellisen kirjaston amanuenssina, järjestelytöiden valvojana ja kirjastonhoitajana. Raahessa hänellä oli useita luottamustehtäviä ja hän toimi muun muassa usean vuoden ajan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Jussila oli kauppa- ja teollisuusministeriön ammattikasvatusosaston opetusneuvos 1942–1947.

## Lähteet
Lord Estin diskografia

**[[Lord Est]]** eli **Tuomo Hiironmäki** on Lempäälästä kotoisin oleva laulaja ja lauluntekijä. Lord Estin musiikki on saanut vaikutteita pääosin karibialaisesta dancehallista, reggaestä ja socasta. Lord Estin tunnetuimpia kappaleita ovat Reggaerekka, Hellä ori ja Petri Nygårdin Selvä päivä. Yhteisbiisejä Lord Est on tehnyt myös mm. Mariskan, Cheekin, Robin Packalenin, Mikael Gabrielin, Spektin, Raappanan ja Meiju Suvaksen kanssa.

Viimeisin single LINKO (mukana Mega-Ertsi) julkaistiin 15.5.2020.

## Albumit
* *[[Aatelinen (albumi)|Aatelinen]]* (2002)
* *[[Päivät töissä]]* (2005)
* *[[Tulin teitä muistuttaan]]* (2008)
* *[[Trilogy (Lord Estin albumi)|Trilogy]]* (kokoelma, 2009)
* *[[Se on päätetty]]* (2009)
* *[[Sonmoro senjoro]]* (2011)
* *[[Lestin ruudeimmat]]* (kokoelma, 2012)
* *[[Ilo-olo]]* (2015)

## Singlet

## Musiikkivideot
* *Linko* (2002)
* *Sä teet* (2007)    
* *Keho on mun temppeli* (2010) 
* *[[Selvä päivä]]* (Petri Nygård mukana Lord Est, 2010) 
* *[[Reggaerekka]]* (mukana Petri Nygård, 2011) 
* *Juoksen vapaana kaupunkiin* (2011) 
* *Pelaat ja juhlit* (2012)
* *Huono päivä, hyvä ilta* (2012)
* *Jotain mukavaa* (2013)
* *Hanat auki* (mukana Spekti, 2014)
* *Tilttaamaan* (Robin mukana Lord Est, 2014)
* *Kesä kunnossa* (Uniikki, Tuomas Kauhanen, Lord Est & Oku Luukkainen, 2014)
* *Bad niinku Badding* (2014)
* *Anna illan jatkuu* (2015)
* *Ralleissa* (mukana Peris, 2016)
* *Tuuttaat varattuu* (mukana Raappana, 2019)
* *LINKO* (mukana Mega-Ertsi, 2020)

## Vierailijana

## Muita kappaleita, joilla Lord Est on ollut mukana
* Lord Est – Mies ilman motiivia (Versio - Suomireggaen juurikattaus -kokoelmalla, 2006)
* Elastinen, Cheek & Lord Est – Syvällä pelissä (Syvällä Pelissä vol. 1 -kokoelmalla, 2008)
* Uniikki, Tuomas Kauhanen, Lord Est, Oku Luukkainen & Millionaire Men - Kesä kunnossa (2014)

## Lähteet
Vydreiskoje (järvi Pihkovan alueella)

**Vydreiskoje** () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Outovan piirissä.

## Maantietoa
Järvi on 500 metriä pitkä, 270 metriä leveä ja sen pinta-ala on 11 hehtaaria. Sen keskisyvyys on 5,4 metriä ja sen syvänteessä on 11,6 metriä vettä. Järvi sijaitsee metsäalueella pari kilometriä Glušin () kylästä luoteeseen päin. Järvi vaikuttaa autiolta, vaikka sinne johtaa teitä. Etelärannassa voi ilmakuvien perusteella olla uimaranta. Järven ympäristö on metsämaata, mutta luoteispuolella on suota.

## Luontoarvoja
Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, lahna, sorva, kiiski, pasuri, ruutana, suutari, rantanuoliainen, mutakala, sekä jokirapua, jota on kuitenkin vain niukasti. Järvellä on mutapohja, mutta sen rannoilla näkyy paikoin hiekkapohja. Järven rannat ovat kaltevat ja matalat. Sen luoteispuolella ulottuu rantaan asti suo, jonka rannoilla kasvaa turpeiset hetteiköt. Muualla rannat ovat metsämaata.

## Vesistösuhteita
Vydreiskoje sijaitsee Tšornajan valuma-alueella ja sen laskujoki Volosnja on Tšornajan sivujoki. Tšornaja laskee Peipsijärveen, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

Järveen ei tule ojia sen ympäristöstä. Sen valuma-alueen koko on 0,62 neliökilometriä . Järven laskuoja alkaa länsirannasta ja se on alempana yhdistetty metsäalueen ojitukseen, jonka kautta sen vedet johdetaan Volosnjan sivujokeen Vydreikaan ().

## Huomautuksia

## Lähteet
Strontiumbromidi

**Strontiumbromidi** (SrBr2) on strontium- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää pyrotekniikassa, valokuvauskemikaalina, analyyttisen kemian reagenssina ja lääketieteessä. 

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa strontiumbromidi on valkoista tai väritöntä hygroskooppista kiteistä ainetta. Sen alkeiskoppi on tetragonaalinen. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee lisäksi etanoliin. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedellinen heksahydraatti (SrBr2·6H2O). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa 180 °C:n lämpötilaan.

Strontiumbromidia valmistetaan neutraloimalla strontiumhydroksidia tai -karbonaattia vetybromidilla.
:Sr(OH)2 + 2 HBr → SrBr2 + 2 H2O
:SrCO3 + 2 HBr → SrBr2 + H2O +CO2

Strontiumbromidia käytetään pyrotekniikassa aiheuttamaan liekille punainen väri, lääketieteessä rauhoittavana aineena ja röntgenkuvauksissa varjoaineena, valokuvauskemikaalina lisäämään kontrastia ja analyyttisen kemian reagenssina.

## Lähteet
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1935

**Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1935** järjestettiin 13.–14. heinäkuuta Mikkelissä.

## Yleisen sarjan mitalistit
### Miehet

## Lähteet
*
*
Gunnar Marcusson

**Gunnar Erik Marcusson** (19. huhtikuuta 1918 Skottlanda – 5. tammikuuta 2014 Kristinehamn) oli ruotsalainen raviohjastaja, hevoskasvattaja ja -valmentaja. 

## Suurkilpailuvoittoja
**Ruotsi**

* Axevalla: Lord Bulwark (1966)
* Årjängstravet: Justus (1967)
* Färjestadstravet: Lord Bulwark (1968)
* Örebrotravet: Git Key (1976)

## Lähteet
Hillar Aben

**Hillar Aben** (3. joulukuuta 1929 Tartto – 21. tammikuuta 2024) oli virolainen tieteilijä ja Viron tiedeakatemian jäsen. Hän valmistui insinööriksi Tallinnan teknillisestä yliopistosta vuonna 1953 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1966. Hänet nimitettiin Viron tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1977.

Aben on tutkinut paljon varsinkin fotoelastisuutta ja siihen liittyvää jännitysten jakautumista kiinteissä aineissa. Hänellä on yritys, joka valmistaa polariskooppeja, joiden avulla voidaan havaita lasin optiikkaan vaikuttavia veto- ja puristusjännityksiä lasin sisällä. Lisäksi hän on tutkinut muun muassa kaupunkien aluesuunnittelun matemaattista mallintamista sekä johtanut Tallinnan kyberneettistä instituuttia. Hän on suomalaisen Teknillisten tieteiden akatemian sekä Euroopan tieteiden ja taiteiden akatemian jäsen.

Aben kuului Viron miekkailujoukkueeseen vuosina 1951–1953. Hän voitti yhden henkilökohtaisen Viron mestaruuden sekä neljä joukkuemestaruutta.

## Kunnianosoitukset
*Valkoisen Tähden ritarikunnan III luokan ansioristi

## Lähteet
Pyhän Albanin kirkko

**Pyhän Albanin kirkko** on Kööpenhaminassa sijaitseva anglikaaninen kirkko. Pyhän Albanin kirkko on vihitty käyttöön vuonna 1887 ja on Tanskan ainoa anglikaaninen kirkko. Pyhän Albanin kirkko kuuluu Canterburyn arkkipiispan johtamaan anglikaaniseen yhteisöön ja Euroopan hiippakuntaan. Pyhän Albanin kirkossa noudatetaan Englannin kirkon mukaista liturgiaa.

Pyhän Albanin kirkko rakennettiin vuosina 1885–1887 noin 30 vuoden varojen keräämisen jälkeen. Kirkon sijaintiin vaikutti Tanskan kuningas Kristian IX:n tytär, Prinsessa Alexandra. Prinsessa Alexandran aviomies, Walesin prinssi Edvard toimi Lontoon varojenkeräyskomitean puheenjohtajana. Prinsessa Alexandra laski peruskiven kirkolle 19. syyskuuta 1885. Kirkko vihittiin käyttöön kaksi vuotta myöhemmin, 17. syyskuuta 1887.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Edward Auer

**Edward Auer** (s. 7. joulukuuta 1941 New York) on yhdysvaltalainen pianisti.

Auer aloitti pianonsoiton opiskelun 6-vuotiaana Aube Tzerkon johdolla Los Angelesissa. Hän sai opetusta myös musiikin teoriassa ja sävellyksessä Mario Castelnuovo-Tedescolta sekä Leonard Steinilta. Auer saattoi opintonsa valmiiksi Juilliard Schoolissa Rosina Lhévinnen ja Pariisissa Julius Katchenin johdolla. Julkisen debyyttinsä hän teki New Yorkissa vuonna 1964. Hän teki ensimmäisen Pohjois-Amerikan-kiertueensa kaudella 1965–1966 ja Carnegie Hall -debyyttinsä vuonna 1966. Hän pääsi esiintymään moniin maihin ja teki esimerkiksi yli kaksikymmentä esiintymistä Puolassa, jossa sijoittui viidenneksi Chopin-pianokilpailussa vuonna 1965. Auerin muita kilpailumenestyksiä olivat toinen sija Beethoven-pianokilpailussa Wienissä (1965), James Dickin kanssa jaettu viides sija Tšaikovski-kilpailussa (1966), ensipalkinto Long–Thibaud-kilpailussa (1967) ja seitsemäs sija Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa Brysselissä (1968).

Auer työskenteli 1970–1980-luvuilla Sol Hurokin konserttitoimiston artistina. Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut Frédéric Chopinin teosten lisäksi esimerkiksi Robert Schumannin, Ludwig van Beethovenin, Maurice Ravelin, Sergei Rahmaninovin ja Wolfgang Amadeus Mozartin musiikkia. Auer on toiminut pianonsoiton professorina Indianan yliopistossa. Hän on ollut myös tuomarina eri kilpailuissa, kuten vuosien 1985 ja 2000 Chopin-pianokilpailuissa.

## Lähteet
Recep Maraşlı

**Recep Maraşlı** (s. 1956) on kurditaustainen turkkilainen kirjailija, journalisti ja poliittinen aktivisti.

Maraşlı on kotoisin Turkin Erzurumista. Hänen isänsä on kurdi ja äitinsä turkkilainen.

Maraşlı on kirjoittanut runoutta ja tietokirjallisuutta sekä perustanut Komal-nimisen kustantamon. Kirjojen käsittelemät aiheet, kurdien ja armenialaisten historia, ovat Turkissa kontroversiaaleja, ja Maraşlı onkin pidätetty useita kertoja separatismista syytettynä.

Vuonna 1999 Maraşlı pakeni Turkista Saksaan vaimonsa ja poikansa kanssa.

Maraşlın runoutta on käännetty suomeksi antologiassa *Ajatus vapaa, sana kahleissa*.

## Lähteet
Johanna Pirskanen

**Johanna Pirskanen** (s. 3. elokuuta 2003 Siilinjärvi) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Porin Pesäkarhuja. Hänet tunnetaan erityisesti laadukkaana kärkietenijänä. Ulkokentällä Pirskanen pelaa yleensä polttolinjassa, mutta hän on pelannut useita otteluita myös kopparina ja lukkarina.

Pirskanen pelasi ensimmäisen kautensa pääsarjatasolla vuonna 2020, kun hänen kasvattajaseuransa Siilinjärven Pesis nousi Superpesikseen. Kaudeksi 2021 Pirskanen siirtyi Joensuun Mailaan, josta hän siirtyi  Pesäkarhuihin kaudella 2024.

Pirskanen voitti kaudella 2023 Superpesiksen kärkilyöntikuningattaruuden. 

## Itä-Länsi ottelut

* Itä-Länsi: 2021, 2022, 2023, 2024, 2025
* Itä-Länsi B-tytöt: 2019

Kaudella 2021 Pirskanen valittiin ensimmäistä kertaa Itä–Länsi-otteluun, kun yksi alkuperäisistä valituista jäi pois ottelusta.

Ensimmäisen suoran valintansa Pirskanen sai heti 2022. 

Kesäkuussa 2023 Pirskanen valittiin Superpesiksen kuukauden pelaajaksi. 

Hänet valittiin Itä-Länsi-otteluun myös vuonna 2023. 

Kaudella 2024 Pirskanen valittiin kolmanteen Itä-Länsi-otteluunsa. 
Kaudella 2025 hänet valittiin Itä-Länsi-otteluun.

## Lähteet
Eino Ritari

**Eino Veli Ritari** (11. helmikuuta 1915 Hatsina, Inkeri – 25. joulukuuta 1984 New York, Yhdysvallat) oli inkerinsuomalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -näyttelijä.

Ritari työskenteli Suomessa päätoimisesti ''Helsingin Sanomien'' oikolukijana mutta hän työskenteli myös Suomen Filmiteollisuuden palveluksessa järjestäjänä ja sivuosanäyttelijänä. Ritari tuotti, käsikirjoitti ja ohjasi vuonna 1957 valmistuneen kokoillan näytelmäelokuvan ''Kylä''. Elokuva tehtiin pääosin amatöörivoimin, ja kuvaukset tapahtuivat valtaosin Ritarin morsiamen Maria Sellan vanhempien huvilan lähiympäristössä Helsingin lähellä Pitäjänmäellä. Elokuvan ensi-ilta oli 10. toukokuuta 1957 helsinkiläisessä Edison-teatterissa, jossa sitä esitettiin viikon verran. Valtion elokuvatarkastamo langetti elokuvalle 30 prosentin rangaistusveron ja poisti elokuvasta neljä kohtausta, joissa poliisi otti viinaryyppyjä. Elokuvan laboratoriolaskut ja teknisen henkilökunnan palkat jäivät maksamatta. Elokuvan päärahoittajana toiminut harmonikkataiteilija Lasse Pihlajamaa menetti myös kolmen miljoonan markan sijoituksensa.

Eino Ritari muutti sittemmin Yhdysvaltoihin ja työskenteli viimeksi talonmiehenä New Yorkissa. Hän vei mukanaan *Kylä*-elokuvan kaitafilmikopion ja on saattanut esittää sitä Yhdysvaltain suomalaisalueilla. Elokuvan negatiivit löytyivät syksyllä 1989 Espoon Niittykummusta vuonna 1975 kuolleen Lauri Pulkkilan omistaman 16 millimetrin kavennuskopioita tehneen Filmistudio Oy:n jäämistöstä. 

## Elokuvaohjauksia
* *Hiljainen maailma*, lyhyt dokumenttielokuva. Suomen Filmiteollisuus SF Oy 1951, ohjaus ja selostus
* *Helmeilevä hymy*, lyhyt dokumenttielokuva. Suomen Filmiteollisuus SF Oy 1952, ohjaus
* *Vastuu*, lyhyt dokumenttielokuva. Suomen Filmiteollisuus SF Oy 1952, ohjaus
* *Oman kodin omistajaksi*, lyhyt dokumenttielokuva. Suomen Filmiteollisuus SF Oy 1953, ohjaus
* *Arkielämän vaaroja*, lyhyt dokumenttielokuva. Karhu-Filmi 1955, ohjaus
* *[[Kylä (vuoden 1957 elokuva)|Kylä]]*, pitkä elokuva. Ri-filmi, omist. E. Ritari 1957, ohjaus, käsikirjoitus, tuottaja

## Elokuvarooleja
* Radio tekee murron, 1951, kreditoimaton rooli, toimi myös järjestäjänä
* Rovaniemen markkinoilla, 1951, sokea torilaulaja
* Vain laulajapoikia, 1951, kreditoimaton rooli, toimi myös järjestäjänä
* Kuollut mies kummittelee, 1952, kreditoimaton rooli
* Mä oksalla ylimmällä, 1954, mies konserttisalin aulassa

## Lähteet
Suunnitelma Dalet

**Suunnitelma Dalet** eli **Suunnitelma D** (*Tokhnit Dalet)* oli Israelin sionistiliikkeen johdon maaliskuussa 1948 laatima suunnitelma, jonka tavoitteena oli vallata Palestiinassa strategisesti tärkeitä alueita, osin myös Israelille määrätyn alueen ulkopuolelta ja turvata kaavaillun valtion rajat.

Suunnitelma antoi sotilaille oikeuden karkottaa arabiasukkaat kodeistaan ja tuhota ja tyhjentää arabikylät. Tämä edisti osaltaan pakolaisongelman syntyä.

Suunnitelmasta on myöhemmin kiistelty paljon: toisten näkemysten mukaan arabiväestö lähti sodan aikana kodeistaan vapaaehtoisesti, kun taas esimerkiksi historioitsija Ilan Pappé nimittää vuoden 1948 tapahtumia etniseksi puhdistukseksi.

## Lähteet
*
### Viitteet
Oksetusjuuri

**Oksetusjuuri** eli **oksennusjuuri** (*Carapichea ipecacuanha*) on matarakasvien heimoon kuuluva kasvi, joka kasvaa Keski- ja Etelä-Amerikan sademetsissä. Oksetusjuuren suikeroisessa juurakossa kasvaa versojuuria, joissa on tiheässä rengasmaisia paksunnoksia. Maanpäällinen varsi on lyhyt. Kukinto latvassa on tiheä. Kasvin suomenkielinen nimi juontuu sen juurissa olevasta emetiinistä sekä parista muusta alkaloidista, jotka aiheuttavat pahoinvointia ja kuvotusta. Kasvia hyödynnetään pääasiassa limaa irrottaviin lääkkeisiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ITIS: ''Carapichea ipecacuanha'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Cephaelis ipecacuanha''
Władysław Kędra

**Władysław Kędra** (16. syyskuuta 1918 Łódź – 26. syyskuuta 1968 Varsova) oli puolalainen pianisti.

Kędra aloitti pianotunneilla käymisen synnyinkaupungissaan vuonna 1924 ja pääsi vuonna 1933 konservatorioon Teodor Leszetyckin johdolla aikoinaan opiskelleen Antoni Dobkiewiczin pianoluokalle. Toukokuussa 1933 Kędra debytoi Łódźissa orkesterin kanssa, ja vuonna 1938 hän teki ensimmäisen esiintymisensä Puolan radiossa. Valmistuttuaan konservatoriosta kesäkuussa 1937 hän lähti kahdeksi vuodeksi opiskelemaan Pariisiin ja sai ohjausta Ignacy Jan Paderewskilta. Toisen maailmansodan aikana Kędra vietti aikaansa enimmäkseen Lublinissa ja elätti itsensä soittamalla ravintoloissa. Välillä hän matkusti Varsovaan esittämään salaisissa yksityiskonserteissa natsien kieltoon asettamien puolalaissäveltäjien, kuten Frédéric Chopinin, Karol Szymanowskin, Roman Maciejewskin ja Kazimierz Jurdzińskin teoksia. Varsovan kansannousun (1944) jälkeen Kędra oli tarkoitus karkottaa natsien junalla, mutta hän onnistui pakenemaan ja pääsi eteläiseen Puolaan. Vuonna 1945 hän palasi Łódźiin.

Vuonna 1949 Kędra pääsi kansainvälisessä Chopin-pianokilpailussa viidennelle sijalle. Hän loi aktiivisen uran esiintyjänä Puolassa, monissa muissa Euroopan maissa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 1957 Kędra muutti Wieniin, jossa aloitti opettamisen Wienin musiikki- ja teatteriyliopistossa. Hän teki äänityksiä muiden muassa Chopinin, Isaac Albénizin, Enrique Granadosin, Claude Debussyn, Franz Lisztin, Stanisław Moniuszkon, Felix Mendelssohnin, Dmitri Šostakovitšin ja George Gershwinin teoksista. Kędra istui myös kansainvälisten pianokilpailujen tuomaristoissa. Hän kuoli 50-vuotiaana syöpäsairauteen.

## Lähteet
Marko Elsner

**Marko Elsner** (, 11. huhtikuuta 1960 Ljubljana, Slovenian ST – 18. toukokuuta 2020) oli jugoslavialainen, maan hajoamisen jälkeen slovenialainen, jalkapalloilija ja olympiamitalisti.

Elsner saavutti Jugoslavian maajoukkueessa olympiapronssia Los Angelesissa 1984.

Elsner edusti seurajoukkueita Jugoslaviassa, Ranskassa ja Itävallassa. Hän ehti edustaa myös Slovenian maajoukkuetta maan itsenäistyttyä Jugoslaviasta. Elsner kuoli 60-vuotiaana 18. toukokuuta 2020 useamman vuoden sairastelun jälkeen. Elsnerin isä Branko Elsner oli jalkapallovalmentaja ja pojat Luka Elsner sekä Rok Elsner jalkapalloilijoita.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Antonina Ryžova

**Antonina Aleksejevna Ryžova** (, 5. heinäkuuta 1934 Moskova, Venäjän SFNT – 1. toukokuuta 2020) oli Neuvostoliittoa edustanut lentopalloilija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.

Ryžova saavutti Neuvostoliiton maajoukkueessa olympiahopeaa Tokiossa 1964, kaksi maailman- ja kaksi euroopanmestaruutta sekä yhden MM- ja yhden EM-hopean.

Ryžova kuoli sairastettuaan pitkään 85-vuotiaana.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Zbigniew Drzewiecki

**Zbigniew Drzewiecki** (8. huhtikuuta 1890 Varsova – 11. huhtikuuta 1971 Varsova) oli puolalainen pianisti ja pianopedagogi.

Drzewiecki opiskeli Varsovan musiikki-instituutissa eri opettajien johdolla. Vuosina 1909–1911 hän opiskeli Wienissä ja Brnossa. Vuosina 1911–1915 hän jatkoi opintojaan Teodor Leszetyckin avustajana toimineen Marie Prentnerin johdolla. Drzewiecki teki debyyttinsä pianistina Varsovassa vuonna 1916. Hän esiintyi eri puolilla Eurooppaa ohjelmistolla, johon kuului Frédéric Chopinin, Johann Sebastian Bachin, Ludwig van Beethovenin ja aikansa puolalaissäveltäjien teoksia. Hän teki myös äänityksiä Chopinin sävellyksistä. Vuonna 1928 Drzewiecki opiskeli lyhyesti Ignacy Jan Paderewskin johdolla Sveitsissä.

Drzewiecki opetti Varsovan musiikki-instituutissa vuodesta 1916 ja aloitti toimimisen sen rehtorina vuonna 1931. Hän työskenteli myös Krakovassa ja Lvivissä. Vuosina 1946–1952 hän toimi Krakovan musiikkiakatemian rehtorina. Drzewiecki oli mukana perustamassa kansainvälistä Chopin-pianokilpailua, jossa monet hänen oppilaansa sittemmin menestyivät. Drzewiecki istui kilpailun tuomaristossa 1960-luvulle saakka ja toimi tuomariston puheenjohtajana vuonna 1949. Vuosina 1959–1966 hän toimi Varsovassa Chopin-seuran puheenjohtajana.

## Lähteet
Niko Jakobsson

**Niko Wictor Jakobsson** (s. 27. lokakuuta 1984) on suomalainen varatuomari ja Suomen Asianajajaliiton pääsihteeri. Hän oli Borenius Asianajotoimisto Oy:n lakiasiainjohtajana ja kehitysjohtajana ensimmäinen suomalaisen asianajotoimiston lakiasiainjohtajaksi nimitetty henkilö.

Suomen Asianajajaliitto palkitsi Jakobssonin vuonna 2019 oikeusvaikuttajana erityisesti hänen asianajosektorilla tekemästään ansiokkaasta teknologiatyöstä. Helsingin asianajajayhdistys valitsi Jakobssonin Vuoden asianajajaksi 2021 hänen toiminnastaan asianajoalan uudistajana. Jakobsson on toiminut lukuisissa luottamustehtävissä ja on ollut muun muassa Asianajajaliiton teknologia-, viestintä- ja tietosuoja-asiantuntijaryhmän, it-valiokunnan jäsen sekä Helsingin Asianajajayhdistyksen hallituksen jäsen.

Jakobsson on juristina erikoistunut kauppa- ja yhtiöoikeuden saralla ja kirjoittanut artikkeleja muun muassa pikaluotoista ja osakeyhtiöoikeudesta mutta syventynyt myös urheiluoikeuteen kirjoittaen artikkeleja muun muassa urheilun rahoituksesta ja paraurheilun luokittelujärjestelmästä. Jakobsson toimii myös urheiluvaikuttajana Suomen urheilun eettisen keskuksen SUEKin hallituksessa ja Urheilun eettisten asioiden neuvottelukunnan jäsenenä.

Jakobsson on kirjoittanut satoja IT-aiheisia artikkeleja johtaviin kotimaisiin tietotekniikkajulkaisuihin, kuten Mikrobittiin (ent. MPC ja MikroPC) ja Tiviin (ent. Tietoviikko ja Tietokone).

## Lähteet
Władysław Żeleński

**Władysław Żeleński** (6. heinäkuuta 1837 Grodkowice – 23. tammikuuta 1921 Krakova) oli puolalainen säveltäjä.

Żeleński opiskeli aluksi Krakovassa pianonsoittoa Jan Germaszin ja harmoniaa Franciszek Mireckin johdolla. Hän jatkoi opintojaan vuodesta 1859 Prahassa pianonsoitossa Alexander Dreyschockin ja sävellyksessä Josef Krejčín johdolla. Vuosina 1866–1870 hän opiskeli Pariisissa. Żeleński sai filosofian tohtorin arvon Prahan yliopistosta vuonna 1862. Vuodesta 1881 hän työskenteli Krakovassa musiikin teorian ja sävellyksen professorina, kapellimestarina sekä musiikkitapahtumien järjestäjänä.

Żeleński muistetaan parhaiten oopperoistaan, joissa hän usein käytti puolalaiskansallista tyyliä. Aiheita niin oopperoihin kuin lauluihinkin hän haki puolalaisesta kirjallisuudesta, kuten Adam Mickiewiczin, Juliusz Słowackin, Józef Ignacy Kraszewskin, Wacław Michał Zaleskin, Narcyza Żmichowskan, Maria Konopnickan, Antoni Edward Odyniecin, Antoni Malczewskin ja Władysław Syrokomlan teoksista. Hänen teoksiinsa kuuluu myös hengellistä kuoromusiikkia, kamarimusiikkia (kuten viisi jousikvartettoa) ja pianomusiikkia, esimerkiksi kaksi sonaattia. Żeleńskin kirjalliseen tuotantoon kuuluvat teoreettiset teokset *Nauka harmonii i pierwszych zasad kompozycji* (1877) ja *Nauka elementarna zasad muzyki* (1897).

Żeleńskin poika oli kirjailija Tadeusz Boy-Żeleński.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Urheilun eettisten asioiden neuvottelukunta

**Urheilun eettisten asioiden neuvottelukunta** toimii eri hallinnonalojen ja urheilun toimijoiden välisenä yhteistyöelimenä, jonka tarkoitus on edistää urheilun eettisyyttä ja siihen liittyvien kansainvälisten sopimusten toimeenpanoa.

Neuvottelukunta tekee ehdotuksia urheilun eettisistä kysymyksistä niille toimijoille, joita asia koskee. Se voi teettää selvityksiä työnsä tueksi ja tehdä esityksiä ministeriölle selvityksistä, tutkimuksista ja kehityshankkeista.

## Lähteet
Adam Harasiewicz

**Adam Harasiewicz** (s. 1. heinäkuuta 1932 Chodzież) on puolalainen pianisti. Hän on tullut tunnetuksi etenkin Frédéric Chopinin teosten tulkitsijana. Lisäksi hänen ohjelmistoonsa on kuulunut esimerkiksi Johannes Brahmsin ja Karol Szymanowskin musiikkia.

Harasiewicz aloitti pianotunneilla käymisen Rzeszówissa Kazimierz Mirskin ja Janina Stojałowskan johdolla. Zbigniew Drzewiecki opetti häntä Krakovan musiikkiakatemiassa, josta hän sai diplominsa kunniamaininnoin vuonna 1955. Harasiewiczin maine kasvoi Chopin-pianokilpailun ensipalkinnon voittamisen (1955) jälkeen. Hän muutti 1950-luvun loppupuolella Salzburgiin. Harasiewicz oli levyttäjänä aktiivisimmillaan 1950-luvun loppupuolella ja 1960-luvulla. Esimerkiksi vuonna 1958 hän teki arvostelumenestykseksi nousseen levytyksen Chopinin molemmista pianokonsertoista Philips-levymerkille Heinrich Hollreiserin johtaman Wienin sinfoniaorkesterin kanssa. Vuonna 1960 Harasiewicz esiintyi YK:ssa konsertissa, joka järjestettiin Chopinin syntymän 150-vuotisjuhlan kunniaksi. Hänen levytyksistään on julkaistu 2000-luvulla uusia painoksia, kuten suosiota saavuttaneena esimerkkinä Brilliant Classicsilla vuonna 2007 ilmestynyt levytys Chopinin nocturneista.

Harasiewicz on istunut monta kertaa Chopin-kilpailun ja muiden pianokilpailujen tuomaristojen jäsenenä.

## Lähteet
Suomen kansanhuoltoministeriö

**Kansanhuoltoministeriö** oli vuosina 1939–1950 Suomessa toiminut ministeriö, joka toimi osana valtioneuvostoa.

## Historia
Itsenäistyvässä Suomessa vuoden 1917 lopulla puhuttiin kansanhuollosta ”nälän organisointina”. Toimintaan haettiin malleja tutkimalla, miten säännöstelyä toteutettiin Ruotsissa ja Saksassa. Suomen itsenäistyessä, vuoteen 1922 saakka, toimikin asiaa hoitava elintarveministeriö.

Toisen maailmansodan aikana ja muutamia vuosia sen jälkeenkin Suomessa toimi virallista kansanhuoltoa varten  kansanhuoltoministeriö. Ministeriö perustettiin 20. syyskuuta 1939 ”käsittelemään asioita, jotka koskevat väestön toimeentulon ja maan talouselämän sekä taloudellisen puolustusvalmiuden turvaamista”. Kansanhuoltoministeriössä oli aluksi yksi ministeri, vuoden 1941 alusta lähtien kaksi – ajoittain kolmekin – ministeriä. Ministeriön toimialaan kuului lokakuussa 1939 julistetun, kaikkia 16–60-vuotiaita henkilöitä koskeneen yleisen työvelvollisuuden johto, kunnes tämä tehtävä siirrettiin kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriölle vuoden 1941 alussa.

Paikallistasolla kansanhuollosta vastasi 13 kansanhuoltopiiriä ja jokaisessa kunnassa ollut kansanhuoltolautakunta.

Kansanhuoltoministeriössä oli vielä vuonna 1946 yli 800 työntekijää. Piiri- ja paikallistaso mukaan lukien kansanhuollon palveluksessa oli tuolloin 7&nbsp;000–8&nbsp;000 virkailijaa, joiden välityksellä kulki vilkkaimmillaan noin 160 miljoonaa lomaketta vuosittain. Kun jokainen lomake jossakin vaiheessa noudettiin, täytettiin ja palautettiin, pelkkä paperisota vaati valtavasti aikaa ja vaivaa. 

Paine säännöstelyn purkamiseksi oli sotien päätyttyä kova, mutta olosuhteiden pakosta siitä voitiin luopua vain vähin erin. Vuoden 1949 lopussa oli kuitenkin päästy jo niin pitkälle, että kansanhuoltoministeriö voitiin lakkauttaa, jolloin sen vielä jäljellä olleet tehtävät jaettiin niiden laadun mukaan kauppa- ja teollisuusministeriön, kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön ja sosiaaliministeriön kesken. Monissa kunnissa kansanhuoltolautakunnat toimivat vielä jonkin aikaa 1950-luvullakin.

Vapaaehtoista kansalaisten huoltoa hoiti vuonna 1941 perustettu Suomen Huolto -järjestö.

## Ministerit

### Kansanhuoltoministeri

### Toinen ministeri

### Sivutoimiset ministerit

## Lähteet
* *Mitä-Missä-Milloin*, Kansalaisen vuosikirja 1952.
* Nousiainen, Jaakko: *Suomen poliittinen järjestelmä*. WSOY, 1963.
* *Pieni tietosanakirja*. Otava, 1958.
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kansanhuoltoministeriö - valtioneuvoston kuopus, Suomen Kuvalehti, 11.11.1939, nro 45, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Teofils Biķis

**Teofils Biķis** (30. elokuuta 1952 Liepāja – 2. marraskuuta 2000) oli latvialainen pianisti ja musiikkipedagogi. 

Biķis aloitti pianonsoiton opiskelun 4-vuotiaana pianistiäitinsä johdolla. Muodolliset opintonsa hän aloitti Emīls Dārziņš -musiikkikoulussa vuonna 1959. Vuodesta 1970 hän opiskeli Moskovan konservatoriosta, josta valmistui Lev Vlasenkon luokalta vuonna 1975. Hän sai kolmannen palkinnon kansainvälisessä Čiurlionis-kilpailussa Vilnassa vuonna 1968 ja ensipalkinnon kansainvälisessä Vianna da Motta -kilpailussa Lissabonissa 1975. Vuosina 1975–1989 Biķis opetti Novosibirskin konservatoriossa, jonka pianonsoiton laitoksen puheenjohtajana toimi vuosina 1980–1989. Vuodesta 1989 hän opetti Latvian Jāzeps Vītols -musiikkiakatemiassa, jossa myös eteni pianonsoiton laitoksen puheenjohtajaksi vuonna 1993. Hän johti Euroopan pianonsoiton opettajien liiton (EPTA) Latvian-jaosta. 

Biķis esiintyi ja piti mestarikursseja Venäjällä, Ukrainassa, Tšekissä, Saksassa, Italiassa, Luxemburgissa, Alankomaissa, Portugalissa, Ranskassa, Suomessa, Ruotsissa ja Kanadassa. Hän istui monien kansainvälisten pianokilpailujen tuomaristoissa. Hän kuoli oltuaan vaikeasti sairaana.

## Lähteet
Yhdystie 6510

**Yhdystie 6510** on yhdystie, joka johtaa Saarijärveltä Viitasaarelle. Se on noin 46 kilometriä pitkä.

Tie alkaa seututien 648 risteyksestä Saarijärven keskusten pohjoispuolella. Se kulkee Kekkilän, Häkkilän ja Vuorilahden kylien kautta ja osittain Pyhä-Häkin kansallispuiston alueella. Tie päättyy Viitasaarella Huopanan kylän itäpuolella kantatien 77 risteykseen. Tiellä on useita päällystämättömiä osuuksia.

Tie uudelleennumeroitiin seututiestä 651 yhdystieksi vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa sen liikenteellisen merkityksen vähennyttyä.

## Lähteet
Amphibalanus amphitrite

**Amphibalanus amphitrite** on merirokkojen (Balanidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä äyriäislaji. Se voi kasvaa korkeintaan kahden senttimetrin mittaiseksi. Laji on ainakin valkopilkkukaniinikalan (*Siganus canaliculatus*) ravintoa.

## Lähteet