Saksan yleisen asevelvollisuuden palauttaminen 1935

**Saksan yleisen asevelvollisuuden palauttaminen 1935** oli osa Saksan remilitarisointia ensimmäisen maailmansodan ja toisen maailmansodan välisenä aikana. Asevelvollisuus palautettiin Adolf Hitlerin ilmoituksella 16. maaliskuuta 1935.

## Tausta
Ensimmäisessä maailmansodassa kokemansa tappion jälkeen Saksan keisarikunta allekirjoitti Versailles’n rauhansopimuksen, joka kielsi Saksalta yleisen asevelvollisuuden ja rajoitti armeijan kokoa 100&nbsp;000 ammattisotilaaseen. Rauhansopimus kielsi Saksalta myös muun muassa ilmavoimat ja sukellusveneet.

Kun Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue nousi valtaan vuonna 1933, Saksassa aloitettiin valmistelut Suur-Saksan luomiseksi. Adolf Hitler nimitettiin valtakunnankansleriksi tammikuussa 1933, ja seuraavana vuonna hän sai presidentti Paul von Hindenburgin kuoleman yhteydessä säädetyllä lailla diktatuurisen valta-aseman. Hitler pyrki käynnistämään uudelleenvarustelun pikaisesti. 

Vuoden 1933 aikana Saksa vaati varustelutasaveroisuutta Britannian ja Ranskan kanssa, mutta länsivallat pyrkivät säilyttämään aseellisen ylivoimansa ja suostuivat myöntämään Saksalle vain 200&nbsp;000 sotilaan kokoisen armeijan. Saksassa ei kuitenkaan haluttu suostua niin pieniin asevoimiin. Lokakuussa 1933 Hitler erotti Saksan Kansainliitosta ja irrottautui aseidenriisuntaneuvotteluista. Saksa alkoi käyttää merkittävän osan bruttokansantuotteestaan asevarusteluun. Varustelutoimia naamioitiin aluksi monenlaisella yhdistystoiminnalla, josta hyvänä esimerkkinä on purjelentoseura, jonka jäsenistä tuli yleisen asevelvollisuuden alkaessa Luftwaffen, Hermann Göringin johtamien Saksan uusien ilmavoimien jäseniä.

## Asevelvollisuuden palauttaminen
 
Saksa ilmoitti perustaneensa ilmavoimat 10. maaliskuuta 1935, ja yleisen asevelvollisuuden palauttamisesta Hitler ilmoitti ulkomaisille lähettiläille 16. maaliskuuta. Wehrmachtin eli uusien asevoimien vahvuudeksi hän määräsi 36 divisioonaa ja 550&nbsp;000 miestä, joka oli viisi ja puoli kertaa suurempi kuin Versailles’n rauhansopimuksessa määritelty armeijan koko. Päätökseensä Hitler ei kysynyt neuvoa ministereiltä saati asevoimien johdolta. 

Muut maat yllättyivät ilmoituksesta, ja myös Saksan oma sodanjohto piti asevelvollisuusjulistusta pöyristyttävänä jo ennestään kiristyneessä ulkopoliittisessa tilanteessa. Iso-Britannia ja Ranska olivat vastikään helmikuussa 1935 tuominneet Saksan asevarustelutoimet ja ehdottaneet yleisiä rajoituksia aseiden määrään. Toisaalta Saksan kansalaiset osoittivat Hitlerille suosiotaan. Julkisesti Hitler puhui rauhan puolesta ja ilmoitti asevarustelun olevan Saksan suojelemista eikä kilpailua länsivaltoja vastaan. Lehdistössä ilmoitusta luonnehdittiin ”ensimmäisenä suurena toimenpiteenä Versaillesin [rauhansopimuksen] likvidoimiseksi”. Ison-Britannian kanssa Saksa solmi kesäkuussa 1935 laivastosopimuksen, jonka mukaan Saksa kasvattaisi merivoimiensa vahvuuden vain 35 prosenttiin Britannian kuninkaallisen laivaston vahvuudesta.

## Aluevaltaukset ja tie sotaan
Uuden armeijansa voimin Saksa yksipuolisesti kumosi Locarnon sopimuksen mukaisen Reininmaan demilitarisoinnin marssittamalla joukkonsa alueelle maaliskuuta 1936. Vuonna 1938 Saksaan liitettiin Itävalta sekä Tšekkoslovakian saksankieliset sudeettialueet. Keväällä 1939 Saksa miehitti loputkin osat Tšekkoslovakiasta sekä Liettuan Memelin alueen. Saksan hyökkäys Puolaan syyskuussa 1939 käynnisti toisen maailmansodan, kun Britannia ja Ranska eivät enää myöntyneet Saksan aluevaltauksiin vaan pitivät kiinni Puolalle antamistaan turvatakuista  ja julistivat Saksalle sodan.

## Katso myös
* Saksa toisessa maailmansodassa

## Lähteet
*  
*  
*  

### Viitteet