open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vesirutot

**Vesirutot** (*Elodea*) on kilpukkakasvien heimoon kuuluva vesikasvisuku, jossa on yhdeksän lajia. Tässä rajauksessa vesiruttoihin yhdistetään kolmilajinen suku tiuhavesirutot (*Egeria*).

## Lajit
* harsuvesirutto (*Elodea bifoliata*)
* argentiinanvesirutto (*Elodea callitrichoides*)
* kanadanvesirutto eli vesirutto (*Elodea canadensis*)
* tiuhavesirutto (argentiinanvesirutto) (*Elodea densa*, syn. *Egeria densa*)
* brasilianvesirutto (*Elodea granatensis*)
* tupsuvesirutto (*Elodea heterostemon*, syn. *Egeria heterostemon*)
* sahavesirutto (*Elodea najas*, syn. *Egeria najas*)
* kiehkuravesirutto (*Elodea nuttallii*)
* chilenvesirutto (*Elodea potamogeton*) 

Vesirutot esiintyvät alkuperäisenä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Muun muassa kanadanvesirutto ja kiehkuravesirutto ovat levinneet muihin maanosiin, kuten Eurooppaan ja edelleen Pohjoismaihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Vesirutot (''Elodea'')
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Elodea''
* ITIS: ''Elodea'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Elodea'' 
* Flora of North America: ''Elodea''
Matti Poijärvi

**Jaakko Matti Juhani Poijärvi** on suomalainen musiikkitoimittaja, joka toimi Rytmi-lehden päätoimittajana vuosina 1991–1999.

Tampereen yliopistossa tiedotusoppia opiskellut Matti Poijärvi aloitti musiikkitoimittajan uransa radion viihdetoimituksen ohjelma-avustajana 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa.1970-luvun alkupuolella Poijärvi juonsi television suosittua *[[Iltatähti (musiikkiohjelma)|Iltatähti]]*-musiikkiohjelmaa. 1970-luvun lopulta 1990-luvun alkuun Poijärvi toimitti monia televisiotaltiointeja Pori Jazz -festivaaleilta. Lokakuusta 1975 alkaen hän kierteli studioksi varustetulla autolla toimittaja Sinikka Heinin kanssa Itä-Euroopasta läpi Aasian Uuteen-Seelantiin ja sieltä edelleen Yhdysvaltoihin. He tekivät matkallaan pop-, jazz- ja maailmanmusiikkiaiheisia radio-ohjelmia eri maista.

Nykyisin Poijärvi toimii viestintäkonsulttina yritysten MP Marketing & Promotions Oy ja Powerhouse OÜ kautta.

## Lähteet
Australian kansalliskirjasto

**Australian kansalliskirjasto** (, **NLA**) on Canberrassa toimiva Australian kansalliskirjasto. Kansalliskirjastolla on hallussaan kaikkiaan neljä rakennusta Canberrassa ja yksi Indonesian Jakartassa.

Sen kokoelmien taustalla ovat vuonna 1901 perustetun Kansainyhteisön parlamentaarisen kirjaston (Commonwealth Parliamentary Library) kokoelmat. Vuonna 1912 säädettiin laki, jolla australialaisille kustantajille säädettiin velvollisuus toimittaa vapaakappale kustakin julkaisustaan parlamentaariseen kirjastoon. Vuonna 1960 säädetty kansalliskirjastolaki siirsi miltei kaikki parlamentaarisen kirjaston kokoelmat perustetulle kansalliskirjastolle. Kansalliskirjaston uusi rakennus Burley Griffin -tekojärven äärellä otettiin käyttöön vuonna 1968.

Budjettivuonna 2015-2016 kansalliskirjaston kokoelma käsitti aineistoa 256 hyllykilometriä.

## Lähteet

   
## Aiheesta muualla
 
*Colletion statistics  (nla.gov.au) 
*Australian kansalliskirjaston sähköisen aineiston Trove-palvelu (nla.gov.au)
Solitra

**Solitra** Oy oli Lauri Kuokkasen Kempeleessä vuonna 1986 perustama elektroniikan komponentteja (suurtaajuussuodattimia) lähinnä matkapuhelinkäyttöön valmistanut yritys. Solitra oli nopeasti kasvavan Nokian alihankkija. 

Juha Sipilä tuli mukaan Solitraan vuonna 1988. Silloin yrityksessä oli vain kahdeksan työntekijää. Sipilä sijoitti yritykseen 40 000 markkaa. Sipilä toimi vuosina 1992–1997 yrityksen johtajana ja oli sen pääomistaja vuodesta 1994 lähtien. 

Rautaruukki osti  Lauri Kuokkasen osuuden yhtiöstä vuonna 1993. Tuolloin yhtiössä oli 85 työntekijää. Rautaruukki oli aiemmin ollut yhtiön vähemmistöosakas. Lauri Kuokkanen jatkoi yhtiön hallituksen jäsenenä.
Rautaruukki luopui yhtiöstä joulukuussa 1994 ja myi sen Juha Sipilän perustamalle Solifil-holding-yhtiölle. Rautaruukki myös lainasi yhtiölle 30,3 miljoonaa markkaa kauppaan, jolla yhtiö sai 60,6 % Solitran osakekannasta. Vakuutena olivat vain Solitran osakkeet.

Solitra myytiin amerikkalaiselle ADC Telecommunicationsille 1996. Sipilä sai yrityksen myynnistä noin 110 miljoonaa markkaa. Myyntihetkellä yrityksellä oli noin 700 työntekijää.

Vuonna 2012 yritys teki tappiota yli viisi miljoonaa euroa muutaman miljoonan liikevaihdolla. Sen amerikkalainen emoyhtiö teki konkurssin, ja  Powerwave Finlandiksi nimensä muuttaneen yrityksen toiminta ajettiin alas vuonna 2013.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Fjodor Roditšev

**Fjodor Izmailovitš Roditšev** (; 9. helmikuuta 1854 Vjatka, Tverin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 29. helmikuuta 1933 Lausanne, Sveitsi) oli venäläinen liberaali poliitikko. Hän toimi vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen tilapäisesti Suomen asiain komissaarina hoitaen Suomen suuriruhtinaskunnan ministerivaltiosihteerin tehtäviä.

Roditšev oli aatelinen maanomistaja. Hän valmistui vuonna 1876 juristiksi Pietarin yliopistosta ja osallistui vapaaehtoisena vuosien 1876–1878 Serbian–Turkin sotaan. Hän oli vuosina 1878–1890 Vesjegonskin piirikunnan aatelismarsalkkana ja rauhantuomarina. Hänet valittiin 1891 ensimmäisen kerran Tverin kuvernementin zemstvon puheenjohtajaksi. Roditšev oli mukana laatimassa zemstvojen vuonna 1894 uudelle keisarille Nikolai II:lle jättämää adressia ja kuului kesäkuussa 1905 keisarin luo lähetettyyn zemstvojen lähetystöön. Vuosina 1898–1901 hän toimi lakimiehenä Pietarissa, mutta hänet karkotettiin pääkaupungista kahdeksi vuodeksi poliittisten mielipiteidensä vuoksi. Hän oli mukana perustamassa vuonna 1903 Vapautusliitto-nimistä liberaalia oppositiojärjestöä, joka liittyi vuonna 1905 uuteen Perustuslaillisdemokraattiseen puolueeseen eli niin sanottuun kadettipuolueeseen. Roditšev kuului kadettipuolueen keskuskomiteaan ja oli vuosina 1906–1917 edustajana valtakunnanduumassa, jossa hänen sanottiin olleen kadettien edustajaryhmän parhaimpia puhujia.

Helmikuun vallankumouksen jälkeen duuman väliaikainen komitea nimitti Roditševin Suomen asiain komissaariksi 15. maaliskuuta (J: 2. maaliskuuta) 1917. Hän vieraili Suomessa kaksi päivää myöhemmin rauhoittelemassa vallankumouksellisia venäläisiä merisotilaita ja neuvottelemassa suomalaisten kanssa sortokauden päättämisestä. Hänet korvattiin 8. huhtikuuta (26. maaliskuuta) ministerivaltiosihteeriksi nimitetyllä Carl Enckellillä.

Roditšev valittiin kadettien edustajana syksyn 1917 esiparlamenttiin ja perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen. Venäjän sisällissodan aikana hän toimi valkoisten hallinnossa Etelä-Venäjällä. Vuodesta 1920 hän asui maanpaossa Sveitsissä.

## Lähteet
Maria Valkama

**Maria Valkama** on suomalainen radio- ja televisiotoimittaja ja järjestöjohtaja. Hän on työskennellyt Yleisradiossa, ensimmäisiin kaupallisiin radioasemiin kuuluneessa Radio Ykkösessä ja vuodesta 1996 Radio Stadissa. 2000-luvulla Maria Valkama on toiminut Suomen Tuki- ja liikuntaelinliitto Tule ry:n pääsihteerinä.

1980-luvun alussa Valkama oli mukana tekemässä Ylen lauantaiaamujen *Kukkokiekuu*-televisio-ohjelmaa. Vuonna 1983 hän käsikirjoitti ja juonsi yhdessä Leo Lehdistön kanssa kotimaanmatkailuun erikoistunutta tv-ohjelmasarjaa *Kaunis on maa*. Vuosina 1983 ja 1984 hän juonsi Suomen euroviisukarsinnan. Valkama oli mukana myös *Viikonlopputelevisio*-ohjelmassa, kunnes lähti Ylestä vuonna 1985 mukaan pääkaupunkiseudun kaupalliseen paikallisradioon Radio Ykköseen. Sen mentyä konkurssiin 1995 Valkama jatkoi samalla taajuudella (91,1&nbsp;MHz) pari vuotta toimineessa Radio Stadissa. Syksystä 1992 Valkama oli mukana PTV-televisiokanavan pääkaupunkiseudulla näkyneessä arkipäivien ”iltapäivälehtimäisessä” makasiiniohjelmassa *Betoniviidakko* yhdessä Hannele Schlizewskin ja Mikko Räisäsen kanssa.

## Lähteet
Full House

**Full House** on yhdysvaltalainen Jeff Franklinin luoma tilannekomediasarja, jota esitettiin ABC:llä vuosien 1987 ja 1995 välillä. Sarjasta tehtiin kahdeksan tuotantokautta ja 192 jaksoa.

Venäjällä esitettiin *Full Houseen* perustuvaa *Topsy-Turvy House* -sarjaa vuosien 1996–2000 aikana STS-kanavalla.

Vuonna 2016 julkaistiin Full Housen jatko-osa *[[Fuller House]]*. Molemmat sarjat olivat katsottavissa Netflix-videopalvelusta.

Warner Home Video on julkaissut sarjan täydellisen DVD-kokoelman vain Yhdysvaltojen ja Kanadan alueilla.

## Juoni
Sarja kertoo Tannerin perheen elämästä San Franciscossa. Vastikään leskeksi jäänyt Danny Tanner on kutsunut kotiinsa asumaan lapsuudenystävänsä Joey Gladstonen ja lankonsa Jesse Katsopolisin auttamaan hänen kolmen tyttärensä D.J:n, Stephanien ja Michellen hoidossa. Miehet jäävät taloon lopulta useaksi vuodeksi, ja pian kuvioihin astuu myös Dannyn työtoveri ja Jessen tuleva vaimo Rebecca Donaldson.

## Näyttelijät

Sukunimi *Cochran* vaihdettiin ensimmäisen tuotantokauden jälkeen Katsopolisiksi.

## Kirjasarjat
Warner Bros. on julkaissut nuorille suunnattuja *Full House* -nimeä kantavia kirjoja, joista osa perustuu Mills & Boonin rakkausromaaneihin.

* Full House Stephanie, 33-osainen kirjasarja.
* Full House Michelle, sisältää 40 kertomusta.
* Full House Sisters, 14-osainen kirjasarja.
* Full House: Dear Michelle, 4-osainen kirjasarja
* Club Stephanie

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Full House TV.comissa
Adama Barrow

**Adama Barrow** (s. 1965) on gambialainen liikemies ja poliitikko, joka valittiin maansa presidentiksi joulukuun alussa 2016. Hän seurasi virassa maata 22 vuotta hallinnutta Yahya Jammeh’a. Jammeh viivytteli vallasta luopumista useita viikkoja.

Barrow syntyi vuonna 1965 pienessä kylässä maansa itäosassa. Hän kuuluu fulbejen etniseen ryhmään ja on uskonnoltaan muslimi. Hän on asunut Britanniassa, opiskellut kiinteistöalaa ja työskennellyt vartijana. Vuonna 2006 Barrow palasi Gambiaan ja vuonna 2016 hänet asetettiin seitsemän oppositiopuolueen koalition presidenttiehdokkaaksi.

Tammikuun lopussa 2017 edellisen vuoden joulukuun presidentinvaalien voittaja Adama Barrow saattoi aloittaa Gambian historian kolmantena presidenttinä Jammehin lähdettyä maanpakoon. Hän totesi Gambian liittyvän takaisin Kansainyhteisöön (Commonwealth) ja Kansainväliseen rikostuomioistuimeen (ICC). Barrow totesi Gambian kansan kärsineen suuresti Jammehin 22 vuotta kestäneen diktatuurin aikana. 

Gambia liittyi Barrow’n johdolla uudelleen Kansainyhteisön jäseneksi vuonna 2018.

Barrow on luvannut jättää presidentin viran kolmen vuoden siirtymäkauden jälkeen ajettuaan läpi demokraattisia uudistuksia valtion poliittiseen järjestelmään. Hänen vaalilupauksiinsa kuului myös oikeuslaitoksen ja tiedotusvälineiden riippumattomuus sekä vapaa kansalaisyhteiskunta.

Barrow koettiin aluksi suurena sankarina, koska hän oli keskeisesti vaikuttamassa siihen, että vihatusta ja pelätystä Jammehista päästiin eroon. Tyytymättömyys on viime aikoina kuitenkin lisääntynyt myös hänen hallintoaan kohtaan. Korruptio, työttömyys, huono hallinto ja tehottomuus sekä vallan väärinkäytökset ovat jatkuneet. Samanlaisia ihmisoikeusrikoksia kuin aiemmin Jammehin aikana ei kuitenkaan ole enää esiintynyt. Barrow näyttää edelleen jatkavan presidenttinä aiemmista suunnitelmistaan poiketen.

Barrow’n valtakaudella sananvapauden ja lehdistönvapauden tila Gambiassa on kohentunut ratkaisevasti. Median ei tarvitse enää pelätä hallituksen tukahduttavaa kontrollia tai kostotoimenpiteitä kritiikistä.

Barrow oli ehdolla jatkokaudelle Gambian presidentinvaaleissa joulukuussa 2021 ja voitti vaalit saaden noin 53 prosenttia äänistä. Oppositio kritisoi vaaleja ongelmista.

## Lähteet
Luettelo maailmanperintöluettelon kohteista Suomessa

**Suomessa on seitsemän [[Unesco]]n [[Maailmanperintöluettelo|maailmanperintökohdetta]]**, joista kuusi on kulttuurikohdetta ja yksi luontokohde.

Maailmanperintöluettelo on Unescon ylläpitämä järjestelmä, jonka tarkoituksena on suojella maailman ainutlaatuista kulttuuri- ja luonnonperintöä. Luetteloon valittujen kohteiden ja alueiden katsotaankin olevan arvokkaimmat perintökohteet, joiden suojelulla ja säilyttämisellä pitäisi olla erityinen merkitys ihmiskunnan kulttuuri- ja luonnonperinnön säilymiselle. Vuonna 2016 maailmanperintöluettelossa oli jo yli tuhat kohdetta.

Unescon yleissopimus kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämisestä allekirjoitettiin vuonna 1972. Suomi ratifioi sopimuksen vuonna 1987. Suomea maailmanperintökomiteassa edustavat Museoviraston ja Metsähallituksen edustajat, apunaan asiantuntijoita Museovirastosta, Metsähallituksesta ja ministeriöistä. Jotta kohde voidaan esittää sisällytettäväksi maailmanperintöluetteloon, se tulee ensin sisällyttää kansalliseen aieluetteloon. Kulttuurikohteiden esitykset valmistelee opetus- ja kulttuuriministeriö tai Museovirasto, luontokohteiden esittelystä vastaa ympäristöministeriö. Sekakohteet, joilla on sekä kulttuuri- että luonnonperintöarvoja, ovat molempien viranomaisten vastuulla.

Seitsemän maailmanperintöluetteloon valitun kohteen lisäksi Suomella oli vuonna 2022 kaksi kohdetta aielistalla. Suomi päivitti listaansa 2021, jolloin se poisti myös useita kohteita aielistalta. Edellisen kerran luetteloa oli päivitetty 2004. Ympäristöministeriö ja Museovirasto ja keräsivät päivitystä varten kansalaisilta ehdotuksia mahdollisista uusista kohteista, ja ne saivat vuonna 2018 yhteensä noin kuusikymmentä ehdotusta.

## Lähteet
Teheranin suuri basaari

**Teheranin suuri basaari** () on vanha basaarialue Iranin pääkaupungissa Teheranissa.

Basaari sijaitsee Teheranin eteläosassa, Golestanin palatsin eteläpuolella. Se on aikojen kuluessa muodostunut useista käytävistä, joiden yhteispituus on 10 kilometriä. Kukin käytävä on erikoistunut johonkin myytävään tuoteryhmään. Basaarilla on myös useita sisäänkäyntejä, joista pääsisäänkäyntinä pidetään Sabze Meydan -nimistä toria. Teheranin metroa käyttäen basaariin pääsee Khayamin asemalta. Torikauppojen lisäksi basaarissa on pankkeja, moskeijoita ja vierastaloja.

Basaari on ollut kauppapaikkana jo satoja vuosia. Se sai lisää tilaa 1600-luvulla, kun safavidihallitsijat rakennuttivat kaupunkia. Kuningas Tahmasp I laajensi tällöin basaarialuetta ja teetti lisäksi kaupungin ympärille ja muurin. Basaarin vanha osa on rakennustekniikaltaan yhtenäinen ja huolellisesti rakennettu.

Basaarilla on myös poliittista painoarvoa. Se edustaa vanhoillista šiialaista islamilaisuutta vastakohtana Pohjois-Teheranin länsimaistuneelle ja vaurastuneelle liikealueelle.


Tehran Bazaar old.jpg|Vuoden 1873 piirros basaarista
Tehran Bazar - Persian Market - 2013.jpg|Basaarin vanhan osan kattorakenteita
Bazaar de Teherán, Teherán, Irán, 2016-09-17, DD 45.jpg|Yksi basaarin käytävistä
Tehran farsh bazar.jpg|Mattojen myyntiä
Bazaar Tehran 3.jpg|Basaarin sisäosassa oleva pieni aukio
Tehran Bazaar Imamzadeh Zeid.jpg|Basaarin tuntumassa oleva rukoushuone



## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jacob L. Devers

**Jacob Loucks Devers** (8. syyskuuta 1887 &ndash; 15. lokakuuta 1979) oli Yhdysvaltain maavoimien kenraali, joka komensi 6. armeijaryhmää Euroopan rintamalla toisessa maailmansodassa. Hän osallistui muun muassa M4 Sherman- ja M26 Pershing -panssarivaunujen sekä M16-rynnäkkökiväärin kehittelyyn.

Devers harkitsi ensin insinööriopintoja Lehigh’n yliopistossa, mutta päätti ottaa vastaan paikan West Pointista.

Jäätyään eläkkeelle asevoimista Deversista tuli YK:n sotilasneuvonantaja Kashmiriin.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Straatdeuntje

**Straatdeuntje** () on Bobbejaan Schoepen esittämä kappale, jolla hän edusti Belgiaa vuoden 1957 Eurovision laulukilpailussa Länsi-Saksan Frankfurt am Mainissa. 

Kappale sijoittui Euroviisuissa kahdeksanneksi viidellä pisteellä. 

## Lähteet
Skibet skal sejle i nat

**Skibet skal sejle i nat** () on Birthe Wilken ja Gustav Wincklerin esittämä kappale, jolla he edustivat Tanskaa vuoden 1957 Eurovision laulukilpailussa Länsi-Saksan Frankfurt am Mainissa. 

Kappaleen esitys Euroviisuissa nostatti kohun, koska se sisälsi esiintyjien 11 sekuntia kestävään suudelman. Erityisesti konservatiivisissa katolisissa maissa tempausta pidettiin asiattomana ja televisioitavaan laulukilpailuun sopimattomana.  

Kappale sijoittui Euroviisuissa kolmanneksi kymmenellä pisteellä. 

Hannu Hovi ja Maynie Sirén levyttivät vuonna 1958 kappaleesta suomenkielisen version *Laivani lähdössä on*, jonka sanat oli tehnyt Ensio Kosta.

## Lähteet
Trenord

**Trenord S.r.l.** on italialainen junayhtiö, joka toimii Pohjois-Italiassa. Yhtiön kotipaikka on Milano. Trenordin omistavat puoliksi valtiollinen junayhtiö Trenitalia sekä pääosin (58 %) Lombardian aluehallinnon omistama, pörssinoteerattu *Ferrovie Nord Milano Autoservizi S.p.A.* (FNM).

## Historia
Trenordin historia alkaa vuodesta 1877, jolloin perustettiin yhtiö nimeltään *Società Anonima Ferrovie Milano-Saronno e Milano-Erba* rakentamaan rautatiet Milanosta Saronnoon ja Erbaan. Vuonna 1975 yhtiö, silloiselta nimeltään *Ferrovie Nord Milano S.p.A.* (FNM), siirtyi Lombardian aluehallinnon omistukseen. Vuonna 2003 FNM jaettiin kolmeen osaan niin, että rautateiden omistus siirtyi *Ferrovie Nord Milano Autotrasporti* -yhtiölle, matkustajaliikennettä alkoi hoitaa *Ferrovie Nord Milano Trasporti* ja tavaraliikennettä *Ferrovie Nord Cargo*. Vuonna 2009 FNM ja Trenitalia perustivat yhteisyrityksen *Trenitalia-LeNord* hoitamaan Lombardian seudun alueellista matkustajajunaliikennettä. Yhtiön nimi muutettiin vuonna 2011 muotoon *Trenord*. 

## Liikenne
Trenordilla on paikallisjunaliikennettä Lombardian alueella ja sen lähialueilla RFI:n ja FNM:n rautatieverkossa. Pohjoisessa reitistö ulottuu Sveitsin rajalle (Domodossola, Luino, Chiasso, Chiavenna, Tirano), idässä Veneton alueelle (Verona, Mantova), etelässä Emilia-Romagnan alueelle (Parma) ja lännessä Piemonten alueelle (Tortona, Alessandria, Novara). Junareittien yhteispituus on noin 2&nbsp;000 kilometriä. Trenordin liikenne koostuu kolmen tyyppisistä junista:
* taajamajunat (Linee regionali): 31 reittiä R1–R41
* lähijunat (Linee suburbane): 13 reittiä Milanossa ja lähialueilla S1–S40
* Malpensan lentokentän liikenne (Linea aeroportuale): 3 linjaa Milanoon.

Trenord omistaa puolet sveitsiläisyhtiö Tilosta, jonka reitit ulottuvat Sveitsin Ticinosta Lombardiaan.

## Moottorikalusto
Trenordin junat ovat peräisin usealta vuosikymmeneltä; suuri osa on Trenordin edeltäjien, Trenitalian ja FNM:n kalustoa:

## Lähteet

 

## Aiheesta muualla
Cardamine purpurea

**Cardamine purpurea** on litukoiden sukuun kuuluva ristikukkaiskasvi. Se kasvaa yleensä 5–12 senttimetriä korkeaksi, ja sen kukat ovat yleensä purppuranpunaisesta vaaleanpunaiseen. Sitä kasvaa Yukonissa, Alaskassa ja Venäjän Kaukoidässä.

## Kuvaus
*Cardamine purpurea* -lajin varsi on haarautumaton, yleensä pysty ja 5–12 senttimetriä korkea. Sen tyveä lähellä olevissa lehdissä on yleensä 3–5 lehdekästä, ja lehdet ovat 2,5–7 senttimetriä pitkiä. Lehtilavat ovat munuaismaisista soikeisiin. Varren yläosassa on 1–3 lehteä, jotka yleensä ovat yhteenliittyneitä. Ne ovat samanlaisia kuin pohjalehdetkin, vain hieman pienempiä.

Kukkaperä on 5–12 millimetriä pitkä ja karvainen. Kukilla on 2–3 verholehteä, jotka ovat 1,4–1,7 millimetriä pitkiä. Terälehtien väri vaihtelee yleensä purppuranpunaisesta vaaleanpunaiseen.

## Levinneisyys ja elinympäristö
*Cardamine purpurea* kasvaa Yukonissa, Alaskassa ja Venäjän Kaukoidässä. Se on arktinen kasvi, ja yleensä sitä kasvaa vuoristoalueilla. Sen kasvuympäristöihin kuuluvat kostea tundra, rinteet, niityt, jokitörmät, tulvatasangot ja alueet, joissa pohjavettä tihkuu pinnalle. Kasvualustana voi olla vyörysoramuostumat, somerot, sammal, turve ja kalkkikivi.

## Lähteet
Juho Valmari

**Johannes "Juho" Gustafinpoika Valmari** (22. helmikuuta 1850 Kemin maaseurakunta – 20. elokuuta 1928 Kemin maaseurakunta) oli suomalainen maanviljelijä, uittopäällikkö ja säätyvaltiopäivien talonpoikaissäädyn edustaja.

Juho Valmarin vanhemmat olivat talollinen Gustaf Valmari ja Briita Sofia Valmari. Hän kuului Kemijokivarrella asuneeseen talonpoikaissukuun, joka viljeli tilaa Kemijoen länsirannalla ns. Valmarinniemellä, joka nykyään on kotiseutumuseona. Nuoruudessaan hän kävi Tornion alkeiskoulun 1861 ja oli sen jälkeen neljä vuotta merillä. Kotiseudullaan hän toimi aivan kotitalonsa tuntumassa olleessa Kemijokisuun uitossa johtajana vuodesta 1894,  peräti 30 vuoden ajan. Höyrylaivapäällikkönä Valmari toimi 1899–1907.

Valmari oli mukana myös 1800-luvun yhteiskunnallisessa toiminnassa. Hän toimi Kemin maaseurakunnan kunnallislautakunnan esimiehenä kahteen otteeseen. Hänet valittiin myös kahteen otteeseen säätyvaltiopäivien talonpoikaissäädyn edustajaksi, vuonna 1904–1905 Tornion tuomiokunnasta ja 1905–1906 Kemin tuomiokunnasta. Niiden yhteydessä hän osallistui vuonna 1906 Lontoossa kansainväliseen parlamenttien väliseen kongressiin. Säätyvaltiopäivillä hän oli komiteassa, jonka tehtävänä oli tehdä ehdotus lääkärihoidon saamiseksi maaseudulle.

Juho Valmarilla ja hänen puolisollaan vuodesta 1880, tervolalaissyntyisellä Elsa Matildalla Vaarala, oli viisi lasta. Vanhin poika Otto Valmari toimi 1920- ja 1930-luvuilla Elannon johtajana Helsingissä. Nuorempi poika Johannes "Janne" Valmari toimi Helsingin yliopiston maanviljelyskemian professorina. Heidän nuorin tyttärensä Olga oli naimisissa virolaisen everstin ja vaihtoehtolääkärin Hans Kalmin kanssa. Juhon veljen Eetun pojanpoika on Tampereen teknillisen yliopiston professori Antti Valmari.

## Lähteet
M-Tolidiini

**m-Tolidiini** (C14H16N2) on aromaattisiin amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä väriaineiden valmistukseen. m-Tolidiini on o-tolidiinin isomeeri.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa m-tolidiini on valkoista prismamaisesti kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin viileään veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Toisin kuin isomeerinsa m-tolidiini ei muodosta värillistä kompleksia raudan kanssa.

## Valmistus ja käyttö
m-Tolidiinia valmistetaan lähtemällä m-nitrotolueenista, joka pelkistetään sinkin avulla emäksisissä olosuhteissa 2,2'-dimetyylihydratsobentseeniksi. Tämä reagoi hapon, esimerkiksi suola- tai rikkihapon, vaikutuksesta bentsidiinitoisiintumisella m-tolidiiniksi. Yhdiste on atsovärien valmistuksen lähtöaine.

## Lähteet
Julius Marcus Agrippa

**Julius Marcus Agrippa** (27–100) eli **Herodes Agrippa II** oli Herodesten hallitsijasuvun viimeinen hallitsija. Hän toimi Chalkidan tetrarkkina 48–53 ja Batanean kuninkaana 53–100. Hän osallistui vuosina 66–73 Rooman puolella juutalaissotaan. Hän oli Herodes Agrippan poika ja Herodes Suuren lapsenlapsenlapsi ja syntyi Roomassa.

## Elämä
### Nuoruus
Julius Marcus Agrippa syntyi vuoden 27 jaa. paikkeilla Roomassa. Noin viisivuotiaana hän siirtyi Palestiinaan, kun hänen isänsä joutui pakoilemaan siellä. Hänen isänsä palasi Roomaan vuonna 36, mutta Julius Marcus ja hänen  äitinsä eivät menneet perässä.

Julius Marcuksen isän, Herodes Agrippan tilanne ei ollut hyvä: hän oli menettänyt omaisuutensa, joutunut konkurssiin ja löytänyt setänsä Herodes Antipasin hallitsemasta Galileasta työn, jonka kuitenkin menetti. Mentyään Roomaan Herodes Agrippa vangittiin, mutta uusi Rooman keisari Caligula armahti hänet ja nimitti Herodes Filippoksen aikanaan hallitsemien alueiden kuninkaaksi noin vuonna 37. Vuoteen 41 mennessä Herodes Agrippa I oli yhdistänyt Herodes Suuren valtakunnan. 14-vuotias Julius Marcus pääsi viimein takaisin Roomaan päättämään opintonsa.

### Hallitsijana
Kuningas Herodes Agrippa kuoli yllättäen vuonna 44. Julius Marcus oli tuolloin liian nuori noustakseen isänsä seuraajaksi. Vuonna 48 hän nousi Chalkidan tetrarkiksi.  Vuonna 53 Julius Marcus Agrippa pakotettiin luopumaan tetrarkin virasta, mutta hänestä tuli sen sijaan Batanean kuningas. Myöhemmin hänen serkustaan Aristobuluksesta tuli Chalkidan tetrarkki.

Julius Marcus pyrki kaunistamaan kaupunkeja kuten Jerusalemia, ja hän kulutti siihen suuria summia, mikä johti hänen suosionsa laskuun.

### Kuolema
Fotioksen mukaan Julius Marcus Agrippa kuoli lapsettomana Trajanuksen valtakauden kolmantena vuonna eli vuonna 100, mutta eräiden historioitsijoiden mukaan hän on saattanut kuolla jo 90-luvun alkupuolella.

## Lähteet
Tiina Wilén-Jäppinen

**Tiina Wilén-Jäppinen** (26. helmikuuta 1963 Imatra –  4. joulukuuta 2016 Imatra) oli suomalainen sosialidemokraatteja edustanut kunnallispoliitikko, joka toimi Imatran kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2001 ja kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 2009 lähtien. Wilén-Jäppinen oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta. Ammatiltaan hän oli mittausesimies. Wilén-Jäppinen sai surmansa joulukuussa 2016 Imatran keskustassa tapahtuneessa joukkoampumisessa, jossa kuoli myös kaksi muuta henkilöä.

## Lähteet
Walk the Dog and Light the Light

**Walk the Dog and Light the Light** on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Laura Nyron elokuussa 1993 julkaistu albumi. Vuonna 2008 levy julkaistiin remasteroituna.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet Laura Nyro, ellei toisin mainita.

#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

### Vuoden 2008 Japanin remasteroitu painos
#
#
#

## Kokoonpano
* Laura Nyro – laulu, kosketinsoitin
* Bernard Purdie – rummut
* Freddie Washington – basso
* Jerry Jemmott – basso
* Elliott Randall – kitara
* Michael Landau – kitara
* Ira Siegal – kitara
* Bashiri Johnson – lyömäsoittimet
* Eric McKain – lyömäsoittimet
* Ellen Uryevick – harppu
* Michael Brecker – saksofoni soolo
* Lou Marini – huilu soolo
* jouset – Juliet Haffner, Sue Pray, Julie Green, Jeanne Le Blanc, Marilyn Wright, Belinda Whitney Barat, Joyce Hammann, Beryl Diamond, Rani Vaz, Laura Seaton, Gene Orloff, Sanford Allen, Mindy Jostyn
* puhaltimet – Lou Marini, Roger Rosenberg, Randy Brecker, Lawrence Feldman

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Rolling Stone: 

## Lähteet
* ''Walk the Dog and Light the Light'' discogs.com -sivustolla

### Viitteet
Thames Barrier

**Thames Barrier** on Thamesjoen alajuoksulle rakennettu tulvapato, joka on rakennettu suojaamaan Lontoota mereltä tulevilta vuorovesitulvilta.

Thames Barrier ulottuu Thamesjoen yli kohdasta, jossa joen leveys on 520 metriä. Padossa on 10 teräksistä porttia, joista suurimmat painavat 3&nbsp;300 tonnia.  Portit voidaan nostaa ylös tulvan uhatessa. Suurimmat neljä porttia ovat 20,1 metriä korkeita ja 61 metriä leveitä. Pato valmistui vuonna 1982 ja se vihittiin käyttöön vuonna 1984. Vuoden 2021 marraskuuhun mennessä tulvaportit on suljettu 201 kertaa suojaamaan Lontoota.

 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yrjö Nikkilä

**Yrjö Adolf Nikkilä** (14. toukokuuta 1897 Lempäälä – 28. lokakuuta 1966 Kuopio) oli suomalainen varatuomari ja Kuopion pitkäaikainen kaupunginjohtaja.

Nikkilän vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Oskari Nikkilä ja Iida Maria Lassila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1919 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1922. Nikkilä sai varatuomarin arvon 1926.

Nikkilä toimi asianajajana 1923–1931 ja Lahdenpohjassa kauppalanjohtajana ja kauppalan järjestysoikeuden puheenjohtajana 1931–1937. Kuopion kaupunginjohtajana hän oli 1937–1962 ja jäi tämän jälkeen eläkkeelle. Nikkilä oli myös seitsemän vuoden ajan Salmin rajavartioston sotatuomarina ja kaksi vuotta Viipurin rykmentin sotatuomarina.

## Lähteet
Imatran joukkoampuminen

**Imatran joukkoampuminen** tapahtui Imatralla joulukuun 3. ja 4. päivän välisenä yönä vuonna 2016, kun 23-vuotias imatralainen Jori Juhani Lasonen surmasi ampumalla kolme naista Imatrankoskella ravintola Vuoksenvahdin edessä. Uhrit olivat Imatran kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Tiina Wilén-Jäppinen ja sanomalehti *[[Etelä-Saimaa]]n* ja paikallislehti *[[Uutisvuoksi|Uutisvuoksen]]* yhteisessä toimituksessa Imatralla työskennelleet toimittajat Katri Ikävalko ja Anne Vihavainen. Epäilty käytti aseenaan luvallista metsästyskivääriä, joka ei kuitenkaan ollut hänen omansa. Poliisi epäili, että teon taustalla ei ollut poliittista tai ideologista motiivia, vaan motiivi liittyi syrjäytymiseen ja mielenterveysongelmiin. Paikalliset kertoivat Iltalehdelle, että Lasosen vanhemmat olivat yrittäneet saada tälle apua pitkään, ja Lasonen oli käynyt myös terapiassa aikoinaan.

Lasonen oli ennen tätä tekoa syyllistynyt vuonna 2013 tapon yritykseen ja törkeään rattijuopumukseen, ja saanut niistä kolmen vuoden ja kahden kuukauden vankeusrangaistuksen.

Tapaus sai kansainvälisen median huomiota. Naapurimaissa Ruotsissa ja Norjassa tapaus nousi pääuutiseksi, ja myös Venäjällä uutisoitiin asiasta. Tunnetut uutistoimistot Reuters, AFP ja AP ovat välittäneet tietoa laajalle. Välittömästi tapahtumien jälkeen Twitteriin luotiin *Imatran Uutiset* -niminen trollitili, joka väitti uhreja venäläisiksi ja yritti tehdä tapauksesta venäläisvastaisen hyökkäyksen.

## Oikeuskäsittely ja tuomio

Lasonen vaikeni aluksi poliisikuulusteluissa. 14. joulukuuta 2016, eli 11 päivää teon jälkeen hän lopulta tunnusti ampumiset. Lasonen kertoi epäilleensä palkkamurhaajan olevan hänen perässään, koska hänen tietokoneellensa oli murtauduttu ja laitettu keksitty huumevelka. Ampumailtana Lasonen kuvitteli, että häntä ollaan etsimässä. Uhrinsa Lasonen valitsi kuitenkin sattumanvaraisesti.

Aluksi Lasonen kertoi halunneensa ammuskelun avulla päästä poliisiputkaan turvaan. Tammikuun 2017 alkupuolella hän kuitenkin sanoi, että hän halusi päästä vankilan sijaan mielenterveyspuolelle. Sittemmin Lasonen sanoi haluavansa mielentilatutkimukseen, mihin oikeus hänet määräsikin jo ennen varsinaista käräjäoikeuden pääkäsittelyä. Tutkimuksen mukaan Lasonen on syyntakeeton sekä erittäin vaarallinen toisen hengelle ja terveydelle.

Etelä-Karjalan käräjäoikeus katsoi Lasosen syylliseksi kolmeen murhaan, mutta jätti hänet syyntakeettomuuden vuoksi rangaistukseen tuomitsematta. Lasonen sijoitettiin hoitoon Vanhan Vaasan sairaalaan.

## Lähteet
Erkki Vihtonen

**Erkki Vihtonen** on suomalainen televisiotoimittaja, -ohjaaja ja -tuottaja, joka työskenteli Yleisradiossa ulkomaantoimittajana erityisesti A-studiossa ja muissa Yle TV1 -kanavan A-ohjelmissa.

Vihtonen tuli Yleisradion palvelukseen 1960-luvulla yhtenä ensimmäisistä ulkomaantoimittajista. Hän toimi juontajana monissa suuria katsojamääriä saaneissa ajankohtaislähetyksissä, kuten lusikoita taivutelleen taikuri Uri Gellerin studiovierailussa 1974.

1990-luvun puolivälissä Vihtonen vastasi A-studion nettisivuista ja tuotti siihen sisältöä. CNN-televisioyhtiön nettisivulta hän löysi interaktiivisen kyselyn Yhdysvaltojen tuleviin presidentinvaaleihin liittyen ja sai siitä idean vaalikoneesta. Amerikkalaisversiossa ehdokkaiden näkemykset oli kerätty Bill Clintonin ja Bob Dolen puheista ja haastatteluista, mutta Vihtonen keksi kysyä vaalikoneen kysymykset suoraan ehdokkailta. Tuloksena oli ilmeisesti maailman ensimmäinen vaalikone, joka oli käytössä jo syksyn 1996 EU-parlamenttivaaleissa.  Vihtonen ehti ennen eläkkeelle lähtöään johtaa usean Ylen vaalikoneen kehitystyötä.

Yhdessä puolisonsa Leena Vihtosen kanssa Erkki Vihtonen toimi 1980-luvun puolivälissä Nepalissa, jossa he kouluttivat maan televisioyhtiön ensimmäisiä ammattilaisia Yleisradiolta poistettujen laitteiden ja materiaalien avulla. Erkki ja Leena Vihtonen suomensivat vuonna 2008 Like-kustantamon julkaiseman Manjushree Thapan tietokirjan *Unohda Kathmandu*, joka valottaa Nepalin politiikkaa ja rauhanprosessia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Kyrsyä – Tuftland

**Kyrsyä – Tuftland** on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Roope Olenius. Sen pääosissa näyttelevät Veera W. Vilo, Miikka J. Anttila ja Saara Elina Kilpinen. Elokuva pohjautuu Neea Viitamäen kirjoittamaan samannimiseen näytelmään.

*Kyrsyä – Tuftland* sai ensi-iltansa 9. joulukuuta 2017 Yhdysvalloissa Other Worlds Austin -elokuvafestivaaleilla. Suomessa se esitettiin ensi kerran 2. maaliskuuta 2018 Hitusen Hämyä-elokuvafestivaaleilla. Elokuva osallistui myös Jaipur International Film Festivaliin Intiassa, Snowdance Independent Film Festivaliin Saksassa, ja Arizona Underground Film Festivaliin sekä Tallahassee Film Festivaliin Yhdysvalloissa. Elokuva nähtiin kaiken kaikkiaan 25 eri festivaalilla ympäri maailmaa.

## Juoni

Nuori tekstiilialan opiskelija Irina päättää tehdä täyskäännöksen elämässään, joka pyörii oravanpyörää koulun, työpaikan ja epäonnistuneen parisuhteen välillä. Muutoksen perässä hän ottaa vastaan kesätyöpaikan syrjäiseltä ja täysin omavaraiselta Kyrsyän kylältä.

## Näyttelijät

## Tuotanto

Elokuva on ohjaaja Roope Oleniuksen esikoisohjaus ja se kuvattiin kesällä 2016 Espoon, Joensuun, Loimaan, Porin ja Tampereen alueilla.  Tuotantoyhtiönä toimi Bright Fame Pictures, joka myös levitti elokuvan Suomessa.

## Palkinnot

Kyrsyä – Tuftland palkittiin useaan otteeseen maailmalla. Roope Olenius voitti parhaan ohjaajan palkinnon Other Worlds Austin -elokuvafestivaalissa ja First Look Award:in Horrorant Film Festivalilla Kreikassa.   Elokuva palkittiin parhaana fiktiivisenä elokuvana Arizona Underground Film Festivaalilla, parhaana elokuvana Kanadassa Cinemafantastique International Genre Film Festilla, ja parhaana kotimaisena elokuvana Helsingissä Scandinavian International Film Festivalilla. Lisäksi elokuva sai ehdokkuuksia, muun muassa parhaan elokuvan ehdokkuuden Horrorant Film Festivalilla, sekä parhaan kansainvälisen naisnäyttelijän (Veera W. Vilo) ja parhaan pohjoismaisen elokuvan ehdokkuuden Västerås Film Festivalilla Ruotsissa.

## Levitys

Kyrsyä – Tuftland sai kaupallisen elokuvateatteriensi-iltansa Suomessa 6. huhtikuuta 2018. Elokuva sai myös rajatun elokuvateatterilevityksen Kreikassa 22. marraskuuta 2018 ja Yhdysvalloissa 1. maaliskuuta 2019. 

## Arvosteluja

## Muuta

Elokuvan teosta julkaistiin 2018 puolentoista tunnin making-of dokumenttielokuva *Kyrsyä - Tuftland: From Stage to Screen*, jonka ohjasivat Janne-Markus Katila ja Jari Manninen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Reviews: ‘The Hole in the Ground,’ ‘The Cannibal Club,’ ‘Tuftland’, Los Angeles Times
Fondation Louis Vuitton

**Fondation Louis Vuitton** on Pariisissa oleva nykytaiteen museo ja kulttuurikeskus.

Nykytaiteenkeskus avattiin vuonna 2014 Bois de Boulognen puistoon. Rakennuksen suunnitteli amerikkalainen arkkitehti Frank Gehry. Kooltaan rakennus on 8&nbsp;500 neliömetriä ja se sisältää 11 taidegalleriaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
K.A.A.K.K.O.

__NOTOC__
**K.A.A.K.K.O.** (myös **IIII – K.A.A.K.K.O.**) on hardcore punk -yhtye Koljosen tiekiistan kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 21. helmikuuta 2014 levymerkillä Ranka Kustannus. Albumin vinyyliversiosta julkaistiin 500 kappaleen painos. Albumin jokaisesta kappaleesta on kuvattu musiikkivideo, jotka muodostavat yhtenäisen tarinan.

Yhtye on kuvaillut albumia seuraavasti:

## Vastaanotto
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Asko Alanen antoi albumille kolme tähteä viidestä ja sanoi sen olevan ”rehvakasta rytistelyä”, jonka kappaleisiin taustalaulajat Hansu & Pirre tuovat sievän musiikillisen koukun, mutta kritisoi sanoituksia ajoittain alkeellisiksi. Niin ikään Desibelin Mika Roth antoi albumille kolme tähteä ja sanoi albumin sisältävän ”asiallisia turpasaunoja”, vaikka moittikin albumia liian tasapaksuksi. Kaaoszinen Ville Syrjälä piti albumia yhtyeen yhtenäisimpänä ja antoi sille arvosanan 8/10. Imperiumin Janne Rintala antoi albumille seitsemän tähteä viidestä. Hän piti albumia yhtyeelle ominaisen suoraviivaisena ja hyvällä sykkeellä etenevänä teoksena, jonka sanoitukset ovat typerät, jopa naurettavat.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Koljonen – laulu, kitara
* Makkonen – kitara
* Hartikainen – basso
* Lehto – rummut

+

* Hansu & Pirre – taustalaulu

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Imperiumi.net: 
* Kaaoszine: 8/10
* Soundi: 

## Lähteet
Mauri Pietikäinen

**Mauri Olavi Pietikäinen** (16. helmikuuta 1944 Riihimäki – 9. maaliskuuta 2014 Sipoo) oli suomalainen alttoviulisti ja Helsingin kaupunginorkesterin äänenjohtaja. 

Pietikäinen opiskeli Sibelius-Akatemiassa 1953–1966 ensin viulua Leena Siukosen ja sitten alttoviulua Aarno Salmelan johdolla. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1962 Helsingin Tehtaanpuiston yhteiskoulusta. Vuosina 1962–64 hän opiskeli musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa. Jatko-opintoja hän teki muun muassa Ruotsissa 1960-luvulla.

Pietikäinen soitti vastaperustetussa Suomen Kansallisoopperan orkesterissa 1963–1965 ja Radion sinfoniaorkesterissa 1966–1973. Pisimmän uran hän teki Helsingin kaupunginorkesterissa vuosina 1973–2007, 1970-luvun puolestavälistä 1990-luvun puoleenväliin alttoviulun äänenjohtajana. Hän oli mukana myös Savonlinnan oopperajuhlaorkesterissa, World Philharmonic Orchestrassa sekä Vantaan viihdeorkesterissa sen perustamisesta alkaen.

Pietikäinen oli myös ahkera kamarimuusikko. Hän oli mukana Tulindberg-kvartetissa, Espoo-kvartetissa, Voces Intimaessa, Finlandia-kvartetissa, Segerstam-kvartetissa ja Sputnik-kvartetissa. Pietikäisen isompia kamarikokoonpanoja olivat Sibelius-Akatemian kamariorkesteri, Helsingin kamariorkesteri, Radion kamariorkesteri, Radion nykymusiikkiorkesteri ja Finlandia Sinfonietta.

Klassisen musiikin ohella Pietikäinen oli mukana soittamassa jousitaustoja yli 2&nbsp;000 kevyen musiikin äänitteellä.

Pietikäinen on haudattu Pyhän Laurin kirkon hautausmaalle Vantaalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*Muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (maksumuuri)
Janakan päiväkotikoulu

**Janakan päiväkotikoulu** on Jyväskylän Tölskän kaupunginosassa sijaitseva alakoulu. Koulussa opetetaan 1. - 4. luokkia. Koulun yhteydessä toimii esikoulu ja päiväkoti. Perusopetusryhmiä koulussa on kahdeksan ja oppilasmäärä on 150.  Koulu sijaitsee Janakanlahden rannassa.  

Janakan päiväkotikoulun uudisrakennuksen on suunnitellut Arkkitehtitoimisto Lasse Kolehmainen Ky. Tilat otettiin käyttöön syksyllä 2009. Osa Kanavuoren koulun opetusryhmistä on ollut Janakan päiväkotikoulussa syksystä 2009. 

## Historiaa

Laukaan kunta rakensi hirsirunkoisen koulun Janakkaan 1912. Vuonna 1931 alue siirtyi Jyväskylän maalaiskunnan hallintaan, mutta Laukaan kunta osallistui edelleen koulun ylläpitoon ja isomman koulun rakentamiseen Janakassa vuoteen 1954 asti yhdessä Jyväskylän maalaiskunnan kanssa. Asukasmäärän kasvaessa päätettiin käynnistää aiempaa isomman koulun rakentaminen. Janakan päiväkotikoulun vuonna 1935 valmistuneen vanhan kaksikerroksisen päärakennuksen on suunnitellut rakennusmestari V.F. Peltonen. Koulun valmistuttua siinä oli neljä luokkahuonetta ja kaksi asuntoa opettajille. Vuonna 1912 valmistunut hirsirunkoinen koulurakennus siirrettiin kouluksi Jylhänperälle. 

Helsingin Santahaminassa toiminut Ilmatorjuntakoulutuskeskus toimi Janakassa jatkosodan alussa vuonna 1941. Se toimi mm. ilmatorjunta- ja ilmavalvontayksiköiden kokoamis- ja koulutuskeskuksena. Janakassa toimi myös päällystö- ja alokaskoulu. Keskus toimi Janakassa vain noin kahden kuukauden ajan, jonka jälkeen se palasi takaisin Helsinkiin. Tästä on kiinnitetty muistolaatta vanhan päärakennuksen seinään 12. elokuuta 2010.

Vuonna 1981 valmistuneessa saneerauksessa asuntoja ja osa kellarin tiloista muutettiin luokiksi ja muuhun opetuskäyttöön. Vuonna 1983 koulussa oli seitsemän luokkahuonetta ja vastaanottohuone kouluterveydenhoitajalle.  

Janakka oli aikaisemmin vaaleissa oma äänestysalueensa  vuodesta 1952. Perustamisvaiheessa äänestysalueeseen kuului Leppäveden kylä kokonaan, Koskenvuoren tila N:o 1, Laukaan kunnasta siirrettävät alueet, Savonmäki (Oksalan tilaa) ja N:o 4 Luhtala. Janakan koulun saneerauksen aikana äänestyspaikkana toimi SOK:n entinen hallintorakennus osoitteessa Konttisentie 3. Jyväskylän kaupunginvaltuusto päätti kokouksessaan 26. elokuuta 2013 liittää Janakan äänestysalueen Savonmäen äänestysalueeseen. 

## Lähteet
Arrasin taistelu (1914)

**Arrasin taistelu** (*Ensimmäinen Arrasin taistelu*) oli ranskalaisten epäonnistunut hyökkäys saksalaisia vastaan ensimmäisessä maailmansodassa 1–4. lokakuuta 1914. Taistelu oli osa ”kilpajuoksua merelle”. Ranskan armeija aloitti hyökkäyksen Lensin ja Douain välistä. Ranskalaiset etenivät Douaihin asti. Saksan armeija teki vastahyökkäyksen, jonka takia ranskalaiset joutuivat perääntymään kohti Arrasia. Niinpä saksalaiset saivat haltuunsa Lensin 4. lokakuuta. Ranskalaiset pitivät Arrasin. Taistelujen painopiste siirtyi pian pohjoisemmaksi Ypresiin.
Coulée verte René-Dumont

**Coulée verte René-Dumont** on Pariisissa sijaitseva 4,5 kilometriä pitkä kävelypuisto. Puisto tunnetaan myös nimellä **Promenade plantée**.

Kävelytie on rakennettu käytöstä poistettua viaduktia pitkin kulkeneelle junaradalle. Se sijaitsee Pariisin 12. arrondissementin alueella. Sen lähtöpaikka on Opéra Bastillen lähettyvillä ja se jatkuu Bois de Vincennesin puistoon. 

## Historia
Paikalla kulki junarata välillä Gare de la Bastille – Verneuil-l’Étang vuosina 1859–1969. Junaliikenteen loputtua Philippe Mathieux ja Jacques Vergely suunnittelivat vuonna 1988 paikalle yläilmoissa kulkevan puiston, jossa kulki kävelytie. Vuonna 1989 Pariisin kaupunki aloitti viaduktin 71 kaaren peruskorjauksen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
T-Mobile Arena

**T-Mobile Arena** on monikäyttöinen urheiluareena Las Vegasissa Nevadan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Areena on NHL-seura Vegas Golden Knightsin kotiareena vuodesta 2017 alkaen.

## Lähteet
Heka Metal

**Heka Metal** on hardcore punk -yhtye Koljosen tiekiistan neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 20. marraskuuta 2015 levymerkillä Ranka Kustannus. Albumi on tyyliltään punkmusiikin lisäksi heavy metal -sävytteinen.

Heka on *[[Fakta homma]]* -TV-sarjan hahmon Heikki Kaasisen hellittelynimi. Kansikuva on mukaelma Venomin vuoden 1982 albumista *[[Black Metal (Venomin albumi)|Black Metal]]*.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Koljonen – laulu, kitara
* Makkonen – kitara
* Hartikainen – basso
* Lehto – rummut

## Lähteet
Ypäjä palaa

__NOTOC__
**Ypäjä palaa** on hardcore punk -yhtye Koljosen tiekiistan EP-levy, joka julkaistiin 14. lokakuuta 2016 levymerkillä Longplay Music. Se julkaistiin valkoisella, mustalla ja punaisella vinyylillä, minkä lisäksi painos sisältää rintamerkin ja postikortin.

10. helmikuuta 2017 julkaistaan samaa nimeä kantava rajoitettu 65 kopiota käsittävä 7” single, joka sisältää kaksi uutta kappaletta.

## Kappaleet

### 7” EP
#### A-puoli
#
#

#### B-puoli
#
#

### 7” single
#### A-puoli
# Ypäjä palaa

#### B-puoli
# Kaupunkielämää (Loose Prick -cover)

## Kokoonpano
* Koljonen – laulu, kitara
* Makkonen – kitara
* Hartikainen – basso
* Lehto – rummut

## Lähteet
Sahanmäki

**Sahanmäki** on kaupunginosa Hyvinkäällä. Etäisyys kaupungin keskustaan on noin kilometri ja kaupunginosa rajoittuu lännessä Helsinki–Riihimäki-rataan, etelässä Hyvinkään keskustaan, idässä Hyvinkään lentokenttään ja pohjoisessa teollisuusalueeseen.

Pientalovaltaisessa Sahanmäessä on paikallisesti merkittävä yrityskeskittymä, jossa toimivat muun muassa Onninen ja Reka Kaapeli. Vuoteen 2018 asti Sahanmäessä toimi myös VR Hyvinkään konepaja, jonne sulkemisen jälkeen sijoitettiin Transvalin logistiikkakeskus. Kaupunginosan palveluihin kuuluvat muun muassa kaksi lähikauppaa, palvelukeskus ja Hyvinkään ammattioppilaitos. Karankadulla sijaitsee Hyvinkään ensimmäinen vesitorni. Sotien jälkeen Sahanmäkeen asutettiin karjalaisia evakoita, joiden muistoksi Sahanmäenpuistoon on pystytetty Terho Sakin suunnittelema muistokivi. Sahanmäessä sijaitsee myös Surujen puisto, jossa on Oiva Hurmeen suunnittelema muistomerkki Sahanmäessä vuonna 1918 sisällissodassa teloitetuille 147 punaiselle.  

Sahanmäen ja Hyvinkään rautatieaseman välillä liikennöivät paikallisliikenteen bussilinjat 2, 2A ja 2B.

Sahanmäen kaupunginosan nimi juontuu alueella vuosina 1908–1909 toimineesta Niilo Ahlgrenin sahasta.  

## Lähteet
Kavantsaari

**Kavantsaari** (, , *Vozroždenije*) on Venäjällä Viipurin piirin Antreassa (nyk. Kamenogorsk) sijaitseva taajama. Se on Viipuri–Hiitola-radan eli entisen Viipuri–Joensuu-radan varrella noin 20 kilometriä Viipurin pohjoispuolella. Kavantsaaren kautta kulkee myös Viipurista Antreaan johtava maantie 41K–185. Vuonna 2007 Kavantsaaressa oli 1 628 asukasta. Paikkakunnalla on ainakin 1800-luvun jälkipuoliskolta lähtien toiminut suuria graniittilouhoksia.  

## Historia
Antrean pitäjän Kavantsaari tunnettiin aikoinaan 1500-luvulla perustetusta Kavantsaaren kartanosta. Kavantsaaren rautatieasema avattiin vuonna 1896. Suomen sisällissodan aikana Kavantsaari oli yksi Antrean rintaman taistelupaikoista ja kylässä toimi myös punakaartin paikallisesikunta tukikohtineen. Toisen maailmansodan jälkeen se sai nykyisen ”elpymistä” tarkoittavan venäjänkielisen nimensä vuonna 1948.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kaikkien aikojen parhaat

**Kaikkien aikojen parhaat** voi tarkoittaa:

* *[[Kaikkien aikojen parhaat (Lapinlahden Linnut)|Kaikkien aikojen parhaat]]*, Lapinlahden Lintujen kokoelma-albumi vuodelta 2002
* *[[Kaikkien aikojen parhaat (Turo’s Hevi Gee)|Kaikkien aikojen parhaat]]*, Turo’s Hevi Geen kokoelma-albumi vuodelta 2010
* Kaikkien aikojen parhaat, Jari Sillanpään kokoelma-albumi vuodelta 2013
* *[[Kaikkien aikojen parhaat (Solistiyhtye Suomi)|Kaikkien aikojen parhaat]]*, Solistiyhtye Suomen kokoelma-albumi vuodelta 2014
* *[[Kaikkien aikojen parhaat – 40 klassikkoa]]*, Kari Tapion kokoelma-albumi vuodelta 2002
* *[[Kaikkien aikojen parhaat Vol. 2]]*, Kari Tapion kokoelma-albumi vuodelta 2008
* *[[Kaikkien aikojen parhaat – 30 klassikkoa]]*, Sauli Lehtosen kokoelma-albumi vuodelta 2010
* *[[Kaikkien aikojen parhaat – Aattelepa ite]]*, Jope Ruonansuun kokoelma-albumi vuodelta 2009
* *[[Tämä elämä – Kaikkien aikojen parhaat]]*, Eino Grönin kokoelma-albumi vuodelta 2008
Milvinae

** Milvinae** on haukkojen heimon alaheimo. Siihen kuuluvat seuraavat lajit:
* Suku *Haliastur* Bramiinihaukat
** Laji	*indus* bramiinihaukka
** Laji	*sphenurus* viheltäjähaukka
* Suku *Harpagus* Hammashaukat
** Laji	*bidentatus* hammashaukka
** Laji	*diodon* vaaleahammashaukka
* Suku *Milvus* Haarahaukat
** Laji *migrans* haarahaukka
** Laji *milvus* isohaarahaukka

Jotkin lajit on määritelty kahteen vaihtoehtoiseen alaheimoon:
* Alaheimo Milvinae tai Buteoninae 
** Suku *[[Hammashaukat]]* Harpagus
*** Hammashaukka (*Harpagus bidentatus*)
*** Vaaleahammashaukka (*Harpagus diodon*)
* Alaheimo Milvinae tai Buteoninae
** Suku *[[Sirkkahaukat]] *Ictinia
*** Etelänsirkkahaukka (*Ictinia plumbea*)
*** Sirkkahaukka (*Ictinia mississippiensis*)
** Suku *[[Rostrhamus]]*
*** Kotilohaukka *Rostrhamus sociabilis*
** Suku *Helicolestes*
*** Sinikotilohaukka, *Helicolestes hamatus* – sijoitettu aiemmin sukuun *Rostrhamus*
* Alaheimo Milvinae tai Perninae
** Suku *Lophoictinia*
*** Leijahaukka, *Lophoictinia isura*
** Suku *Hamirostra*
*** Australianarohaukka, *Hamirostra melanosternon*
Mehiläishaukat (alaheimo)

**Mehiläishaukat** (Perninae) on haukkojen heimon alaheimo. Se siltää leveäsiipisiä, melko pitkäpyrstöisiä petolintuja. Suurin osa mehiläishaukoista on nimensä mukaisesti erikoistunut mehiläisiin, ampiaisiin ja muihin hyönteisiin.

## Suvut
* Töyhtöhaukat *Aviceda*
* *[[Chondrohierax]]*
* *[[Elanoides]]*
* *[[Hamirostra]]*
* Ampiaishaukat *Henicopernis*
* Jokihaukat *Leptodon*
* *[[Lophoictinia]]*
* *[[Machaerhamphus]]*
* Mehiläishaukat *Pernis*

## Lähteet
Einar Bergsten

**Einar Efraim Bergsten**  (1886 Sala – 1970 Danderyd) oli ruotsalainen kuvataiteilija ja piirtäjä.
  
Hänen vanhenpansa olivat Johan Bergsten ja Anna Karlin. Bergsten opiskeli Teknillisessä koulussa, Tukholman taideakatemiassa ja Pariisissa. Hän maalasi maisemia ja muotokuvia öljyväreillä. Bergsten myös kuvitti ja teki mainospiirroksia muun muassa Yhdysvalloissa. Julkisesti hänen taidettaan on nähtävillä Tukholman kansallismuseossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lexikonett Amanda, Einar Bergsten
Luettelo jääkiekon Tšekin mestareista

**Luettelo jääkiekon Tšekin mestareista** sisältää kaikki jääkiekon Tšekin mestaruuden voittaneet joukkueet. Tšekin jääkiekon korkein sarjataso on Extraliga. Tšekin mestaruudesta on pelattu vuodesta 1994 alkaen, sitä ennen Tšekki oli osa Tšekkoslovakiaa.

## Mestarit

## Lähteet

* 
*
Somme (joki)

**Somme** on joki Pohjois-Ranskassa Picardiessa. Sommen departementti on saanut nimensä joen mukaan. Joki on 245 kilometriä pitkä, ja se saa alkunsa Saint-Quentinin läheltä Fonsommesta ja laskee Englannin kanaaliin Sommenlahdessa.

Joki mainitaan erityisesti vuonna 1916 käydyn ensimmäiseen maailmansotaan kuuluvan Sommen taistelun yhteydessä, mutta sen lähistöllä on sattunut useita historiallisia muitakin tapahtumia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla