open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kakuda

**Kakuda** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Miyagin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Abukumajoen varrella. Kaupunki käsittää Kakudan allaslaakson pohjoisosan. Kakudassa on 28&nbsp;275 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 147,53 neliökilometriä.

Kakuda kehittyi 1500-luvun lopulta lähtien linnanaluskaupunkina Date-klaanin haaran hallinnassa. 1800-luvulla kaupunkiin syntyi silkin tuotantoa. Meiji-restauraation jälkeen Tōhokuun johtava rautatie rakennettiin Kakudan sijaan läheisen Shiroishin kautta, koska rautatien pelättiin haittaavan silkinviljelyä. Rautatieyhteyden kaupunki saikin vasta 1960-luvun lopulla. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Kakudalle myönnettiin vuonna 1958. Kaupunkiin on sijoittunut elektroniikkateollisuutta ja autonosien tuotantoa. Maaseutualueilla viljellään riisiä, vihanneksia, hedelmiä ja siitakesieniä. Eräs tunnettu  paikallinen tuote on umeboshi.

Kakudaan on sijoittunut Japanin avaruusjärjestön Kakudan tutkimuskeskus. Kaupungin kulttuuriperintöön kuuluu Kōzō-jin buddhalainen temppeli, jonka Amida-halli lienee rakennettu Heian-kauden lopulla. Kakudaa palvelee Abukuma-kyūkō-rautatien Abukuma-kyūkō-linja.

## Ystävyyskaupungit
Kakudalla on kolme sisarkaupunkia:
* Ishikawa, Fukushiman prefektuuri, Japani
* Kuriyama, Hokkaidōn prefektuuri, Japani
* Greenfield, Indiana, Yhdysvallat

## Kuvia

Tiedosto:Kōzōji Amidadō 2009.jpg|Kōzō-jin temppeli
Tiedosto:Precincts of Sumiyoshi-jinja shrine in Kakuda city.JPG|Sumiyoshi-jinja
Tiedosto:Atsuhitakahiko-jinja shrine.JPG|Atsuhitakahiko-jinja
Tiedosto:ロケット - panoramio.jpg|H-II-raketti Kakudassa
Tiedosto:AbukumaKyukoSen2005-4.jpg|Abukuma-kyūkō-rautatie Kakudassa


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Tatinriesa

**Tatinriesa** (*Hypomyces chrysospermus* vanh. *Apiocrea chrysosperma*)  on valkoinen kotelosieni, joka kasvaa toisten sienten itiöemien päällä. Sen yleisimpiä isäntiä ovat herkkutatti ja samettitatti. Tatinriesa on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi lajiksi.

Tatinriesan leviäminen alkaa tatin pillistön pinnalta, mistä se etenee valkoisena homeen kaltaisena massana peittämään koko isäntäsienen. 

Tatinriesa sisältää skyriini-nimistä kaksoisantrakinonia, joka on muun muassa sienivärjäykseen soveltuva aromaattinen väriaine. Sillä saadaan lankoihin keltaisen sävyjä puretuksesta riippuen. Rautavihtrilli antaa punaruskean sävyn.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Tatinriesa (''Hypomyces chrysospermus'')
*Inaturalist: Tatinriesa (''Hypomyces chrysospermus'')
*UniProt: Taxonomy - ''Hypomyces chrysospermus''
Edith Head

**Edith Head** (28. lokakuuta 1897 – 24. lokakuuta 1981) oli yhdysvaltalainen muotisuunnittelija ja elokuvapuvustaja. Hän sai urallaan peräti kahdeksan Oscar-palkintoa eli enemmän kuin kukaan toinen nainen palkinnon historiassa. Hän oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi kaikkiaan 35 kertaa. Viisi vuosikymmentä kestäneellä urallaan hän toimi puvustajana yli 400 elokuvassa.

Edith Head oli uransa aikana lukuisten kuuluisien naisnäyttelijöiden puvustajana, muun muassa Grace Kellyn Alfred Hitchcockin ohjaamiin elokuviin *[[Takaikkuna]]* ja *[[Varkaitten paratiisi]]*, Audrey Hepburnin puvustajana elokuvassa *[[Loma Roomassa]]* ja Elizabeth Taylorin puvustajana elokuvassa *[[Paikka auringossa]]*. Edith Head on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.

Steve Martin ja Carl Reiner omistivat elokuvansa *[[Kuollut mies ei palttoota kaipaa]]* (1982) juuri ennen elokuvan valmistumista kuolleen Edith Headin muistolle. 

## Oscar-palkinnot
* *[[Perijätär]]* (*The Heiress*, 1949)
* *[[Simson ja Delila (elokuva)|Simson ja Delila]]* (*Samson and Delilah*, 1949)
* *[[Kaikki Eevasta]]* (*All About Eve*, 1950)
* *[[Paikka auringossa]]* (*Place in the Sun*, 1951)
* *[[Loma Roomassa]]* (*Roman Holiday*, 1953)
* *[[Kaunis Sabrina]]* (*Sabrina*, 1954)
* *[[Kommelluksia kerrakseen]]* (*The Facts of Life*, 1960)
* *[[Puhallus]]* (*The Sting*, 1973)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Edith Head NNDB:ssä
Ehrenfestin teoreema

**Ehrenfestin teoreema** on Paul Ehrenfestin kehittelemä menetelmä, jolla lasketaan hiukkasen observaabeleiden odotusarvojen riippuvuutta ajasta.

## Yhtälöitä

### Observaabelin odotusarvon aikariippuvuus yleisesti

Ehrenfestin mukaisesti observaabelin \scriptstyle A odotusarvon \scriptstyle \langle A \rangle riippuvuutta ajasta kuvaa yhtälö 

:\frac{\partial \langle A \rangle}{\partial t} = \Big\langle \frac{\partial A}{\partial t} \Big\rangle  + \frac{i}{\hbar}\langle [\hat{H},\hat{A}]\rangle ,

missä i on imaginaariosa, \scriptstyle \hbar Planckin vakion muunnos ja merkintä \scriptstyle [\hat{H},\hat{A}] tarkoittaa Hamiltonin operaattorin \scriptstyle \hat{H} ja operaattorin \scriptstyle \hat{A} kommutaattoria. Hamiltonin operaattori taas kirjoitetaan muodossa \scriptstyle H = \frac{\hat{p}^2}{2m}+V(\vec{x}), missä siis \scriptstyle p on liikemäärä, \scriptstyle m massa ja \scriptstyle V(\vec{x}) potentiaali.

### Paikan ja liikemäärän odotusarvon aikariippuvuus

Ehrenfestin teoreeman mukaan paikan x odotusarvo ajan derivaattana on 

:\frac{d\langle x \rangle}{d t} = \Big\langle \frac{p}{m} \Big\rangle

ja liikemäärän p odostusarvo ajan derivaattana

:\frac{d\langle p \rangle}{d t} = - \Big\langle \frac{d V(\vec{x})}{d x} \Big\rangle.

## Aiheesta muualla
* Ehrenfest's theorem
* Proof of Ehrenfest's Theorem  

## Lähteet
Distinguished Service Cross

**Distinguished Service Cross** (D.S.C.) on sotilaallinen kunniamerkki, joka myönnetään rohkeudesta. Mitalista on erilaisia versioita eri maissa:

* Distinguished Service Cross (Australia) 
* Distinguished Service Cross (Yhdistynyt kuningaskunta) 
* Distinguished Service Cross (Yhdysvallat)
Iwanuma

**Iwanuma** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Miyagin prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren rannikolla prefektuurin keskiosassa Sendain eteläpuolella. Abukumajoki laskee mereen kaupungin etelärajalla. Lännessä kaupunkiin kuuluu vuoristoalueita. Iwanumassa on 43&nbsp;946 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 60,45 neliökilometriä.

Iwanuma kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Ōshū-kaidō-tiereitin postiasemana (*[[shukuba]]*) ja linnanaluskaupunkina osana Sendain daimiokuntaa. Kaupungissa sijaitsee Takekoma-jinjan šintolainen pyhäkkö, jonka historia ulottuu ainakin Muromachi-kaudelle. Se on yksi Japanin tärkeimmistä Inari-pyhäköistä. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Iwanuma sai vuonna 1971. Se on kasvanut yhtenä Sendain esikaupungeista. Kaupunkiin on sijoittunut teollisuutta ja puutarhaviljelyä. Iwanuma kärsi vahinkoja vuoden 2011 Tōhokun maanjäristyksessä ja tsunamissa, kun siellä sai surmansa 186 henkeä ja 736 asuinrakennusta tuhoutui kokonaan.

Takekoma-jinjan lisäksi kaupungin nähtävyyksiin kuuluu Kanahebisui-jinjan pyhäkkö, joka tunnetaan pioneistaan. Iwanumaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Tōhoku-päälinja ja Jōban-linja. Sendain lentoasema sijaitsee osittain kaupungin alueella.

## Kuvia

Tiedosto:JRE IwanumaSta 20130305.jpg|Iwanuman rautatieasema
Tiedosto:Haiden of Kanahebi-Suijinja shrine 1.JPG|Kanahebisui-jinja
Tiedosto:SendaiAirportRinkuPark03.JPG|Puisto Sendain lentoaseman liepeillä
Tiedosto:Iwanuma City Fire Department Fire station1.JPG|Iwanuman paloasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Sutton (kilpa-autovalmistaja)

**Sutton** oli yhdysvaltalainen kilpa-autojen valmistaja, joka osallistui Formula 1:n Indianapolis 500 -osakilpailuun kaudella 1959. Tallin kuljettaja Mike Magill keskeytti kilpailussa kierroksella 45 sattuneen onnettomuuden seurauksena.

## Huomioita

## Lähteet
* 

### Viitteet
Wetteroth

**Wetteroth** oli yhdysvaltalainen kilpa-autojen valmistaja, joka osallistui Formula 1:n Indianapolis 500 -osakilpailuun kaudella 1950. Tallin kuljettaja Jim Rathmann oli kilpailussa 24. peräti 16 kierrosta kärjen takana. Wetteroth autolla voitettiin vuoden 1941 Indianapolis 500 kilpailu Mauri Rosen ja Floyd Davisin ajamina, vuoden 1938 Indianapolis 500 kilpailu Floyd Robertsin ajamana ja vuoden 1932 ja 1935 Indianapolis 500 kilpailut, voittajina Kelly Petillo ja Fred Frame.

## Lähteet
* 

## Viitteet
Anna-Maria Helsing

**Anna-Maria Helsing** (s. 17. lokakuuta 1971 Södertälje, Ruotsi) on suomenruotsalainen kapellimestari. Hän on kotoisin Uudenkaarlepyyn Munsalasta. Helsing toimi Oulu Sinfonian taiteellisena johtajana  2010–2013. Hän on johtanut lähes kaikkia suuria suomalaisia orkestereita. Helsing on ensimmäinen suuren ammattisinfoniaorkesterin johdettavakseen saanut nainen Suomessa. 

Helsing aloitti musiikkiopinnot Pietarsaaren konservatoriossa ja suoritti siellä 1992 viulunsoitonopettajan tutkinnon ja 1996 täydennystutkinnon. Hän suoritti diplomitutkinnon Puolassa Bydgoszczin musiikkiakatemiassa keväällä 2000 kunniamaininnalla. Syksystä 2004 hän opiskeli Sibelius-Akatemian kapellimestariluokalla ja suoritti syyskuussa 2007 Oulu Sinfonian vierailevana kapellimestarina orkesterijohdon A-tutkinnon erinomaisin arvosanoin. Hän on osallistunut kansainvälisiin viulukilpailuihin, ja 1999 hän voitti ensimmäisen palkinnon 1900-luvun musiikin kilpailussa nuorille muusikoille Varsovassa. Hän toimii viulunsoitonopettajana Svenska Yrkeshögskolassa (nykyisin Yrkeshögskolan Novia).

Helsing on nimitetty BBC Concert Orchestran ylikapellimestariksi kolmivuotiskaudeksi lokakuusta 2023 alkaen. Hän on toiminut orkesterin päävierailijana vuodesta 2020 alkaen. Vuonna 2025 hän aloittaa Vaasan kaupunginorkesterin ylikapellimestarina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Anna-Maria Helsingin verkkosivut
Maaniittu

**Maaniittu** on asuinalue Nurmijärven Kirkonkylässä. Siellä on muun muassa toinen Nurmijärven kirkonkylän alakouluista, Maaniitun koulu, ja alueella on Maaniittu–Ihantolan liikuntapuisto.

## Lähteet
Distinguished Service Cross (Yhdysvallat)

**Distinguished Service Cross** (lyh. **DSC**) on Yhdysvaltain maavoimien toiseksi korkein sotilansiomitali. Se vastaa arvoltaan laivaston Navy Cross- ja ilmavoimien Air Force Cross -mitalia.

Yhdysvaltain asevoimia koskevan lain mukaan eläkkeeseen myönnetään 10 prosentin korotus, mikäli eläkkeensaaja on palvellut armeijassa vähintään 20 vuotta ja ansainnut sinä aikana DSC:n.

## Historia
Yhdysvaltain Ranskan joukkojen komentaja kenraali John J. Pershing ehdotti vuonna 1917 sotaministeri Newton D. Bakerille perustettavaksi toista mitalia kunniakkaasta palveluksesta Medal of Honorin lisäksi. Hän sai inspiraationsa brittiläisistä Military Cross- ja Military Medal -mitaleista sekä ranskalaisesta Croix de guerre -mitalista. Presidentti Woodrow Wilson sai ehdotuksen kirjeessä, joka oli päivätty 28. joulukuuta 1917. Distinguished Service Cross perustettiin 2. tammikuuta 1918 ja se korvasi Certificate of Merit -mitalin. Vuonna 1934 Certificate of Meritin saaneille annettiin kongressin päätöksellä mahdollisuus saada ansioistaan myös Distinguished Service Cross.

Mitalin suunnitteli 40. pioneerirykmentissä palvellut arkkitehti Aymar E. Embury II yliluutnantti Andre Smithin avustamana alkuvuonna 1918. Embury suunnitteli myös Yhdysvaltain armeijan Distinguished Service Medal -ansiomitalin. Emburyn ensimmäinen versio mitalista ei miellyttänyt kaikkia, ja siksi hän luovutti armeijalle myöhemmin samana vuonna uudistetun version.

Ensimmäiset Distinguished Service Crossit luovutettiin ne ansainneille 18. maaliskuuta 1918. Ensimmäiset ansiomitalilla palkitut olivat luutnantti John N. Greene, kersantti William N. Norton ja sotamies Patrick Walsh.

## Myöntämisperusteet ja ulkonäkö
Distinguished Service Cross on vuoden 1963 jälkeen voitu myöntää henkilölle, joka päivämäärän 6. huhtikuuta 1917 jälkeen palvellessaan Yhdysvaltain armeijassa osoittaa poikkeuksellista sankaruutta, jota ei voida palkita Medal of Honorilla. Mitali voidaan myöntää seuraavista:

* teosta toimittaessa Yhdysvaltain vihollista vastaan
* teosta vastustavaa tai vierasmaalaista tahoa vastaan kohdistetussa sotilasoperaatiossa
* teosta aseellisessa konfliktissa, johon Yhdysvallat ei ota osaa, palveltaessa ystävällisen vieraan tahon joukoissa aseistautunutta vihollista vastaan

Teon (tai tekojen) on oltava niin merkittävä ja hengenvaarallinen, että se erottaa henkilön palvelustovereistaan. Mitali voidaan myöntää myös postuumisti.

Mikäli henkilölle myönnetään ensimmäisen Distinguished Service Crossin jälkeen samaa ansiomitalia toinen kappale, merkitään kutakin myöhempää mitalia tammenlehtien nipulla.

Mitalin nauha on sininen punavalkoisilla reunoilla:

*  mitalin nauha

## Merkittäviä palkittuja

* Arthur S. Champeny – ainoa kolmessa eri sodassa (ensimmäinen maailmansota, toinen maailmansota, Korean sota) Distinguished Service Crossilla palkittu
* Eddie Rickenbacker – kahdeksalla Distinguished Service Crossilla ensimmäisessä maailmansodassa palkittu hävittäjä-ässä (yksi korotettiin vuonna 1930 Medal of Honoriksi)
* Virginia Hall – toistaiseksi viimeinen Distinguished Service Crossilla palkittu nainen (1944)

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Krag-Jørgensen

**Krag-Jørgensen** on 1800-luvun lopulla Norjassa kehitetty pulttilukkokivääri. Aseen suunnittelivat norjalaiset Ole Herman Johannes Krag ja Erik Jørgensen. Norjan, Tanskan ja Yhdysvaltojen asevoimat käyttivät sitä aikanaan peruspalvelusaseena, josta valmistettiin useita versioita eri aselajeille. 

Toisen maailmansodan aikana Norjan miehittänyt natsi-Saksa teki suuren tilauksen Krag-kivääreistä Norjan valtion Kongsberg Våpenfabrikk-asetehtaalta. Miehitystä vastustaneet työntekijät hidastivat ja sabotoivat valmistusta, eikä Wehrmacht ehtinyt saada kuin noin 3 500 kivääriä sodan aikana.

## Lähteet
*  

### Viitteet
Taipaleen taistelu

Taipaleenjoella Karjalankannaksella Viipurin läänin Metsäpirtin pitäjässä käytiin talvisodan (30.11.1939–13.3.1940) ratkaisevia taisteluita joulukuusta 1939 helmikuuhun 1940 ja myös jatkosodan (25.6.1941–19.9.1944) taisteluita kesällä 1944.

Talvisodassa suojajoukkotaisteluiden tuloksena Suomen pääpuolustusasema Kannaksella muodostui 6. joulukuuta 1939 mennessä Taipaleenjoelle. Rintamavastuu alueella kuului kolmannen armeijakunnan 10. divisioonalle. Tämä 10.Divisioona käsitti 14&nbsp;000 miestä, mutta itse taisteluihin osallistui vain kolme rykmenttiä: Jalkaväkirykmentti 28 (JR28) Taipaleessa, vahvennusjoukkoina kesken taistelujen saapunut JR23 sekä JR30 Kirvesmäen alalohkolla 11.12 alkaen. Nämä jalkaväkirykmentit koostuivat yhteensä noin 9&nbsp;000 miehestä. Neuvostoliittolaisista Taipaleen taisteluihin osallistui 7.Armeijan Oikea Ryhmä, eli kolme divisioonaa: 49.D, 142.D ja 150.D. 49.Divisioonan vahvuus oli 16&nbsp;200 miestä ja kahden muun suunnilleen yhtä paljon.

Suomen joukot kykenivät pitämään rintaman Taipaleenjoessa koko talvisodan loppuun asti. Taipaleen taistelu oli yksi talvisodan ensimmäisistä merkittävistä torjuntavoitoista, ja suomalaissotilaiden itsevarmuus ja luotto omiin kykyihin kasvoi kaikilla sodan rintamilla tuloksekkaiden torjuntavoittojen ansiosta. Suomalaisten asemiin ammuttiin kovimpina taistelupäivinä 15&nbsp;000 kranaattia päivässä, ja merkittävästä materiaali- ja miesalivoimasta huolimatta neuvostojoukot onnistuttiin lyömään kerta toisensa jälkeen takaisin.

Taipaleella sijaitsi osa Mannerheim-linjaa ja myös osa Viipurin–Kuparsaaren–Taipaleen eli VKT-linjaa. Linja seurasi Vuoksen lasku-uoman muodostavaa Suvannonjärveä ja siitä Laatokkaan laskevaa Taipaleenjokea. Suvanto ja juoksullaan mutkan tekevä Taipaleenjoki muodostavat väliinsä etelään työntyvän Koukkuniemen. Niemi oli alueen puolustuksen kannalta ongelmallinen, koska sen alue oli tasaista ja suojatonta. Toisaalta, jos puolustus olisi järjestetty niemen juureen, olisi neuvostoliittolaisille jouduttu antamaan monta kilometriä maata ilmaiseksi.

Merkittävimmät taistelupaikat olivat Taipaleenjoen pohjoisrannalla olevat Terenttilä ja Kirvesmäki.

## Lähteet
Ars Nova

**Ars Nova ry** on Savonlinnassa 1967 perustettu kuvataideyhdistys.

Ars Nova ry:ssa on 62 kuvataiteen ammattilaista ja aktiiviharrastajaa. Jäsenet ovat lähinnä Savonlinnasta tai lähialueilta Etelä-Savosta. Yhdistys järjestää vuosinäyttelyitä ja kursseja jäsenistölle. 

## Lähteet
Mikrobivaurio

**Mikrobivauriolla** tarkoitetaan rakennuksen sisäpinnan aluetta tai rakenteen osaa, jossa voidaan havaita tavanomaisesta poikkeavaa mikrobikasvustoa. Mikrobivaurion esiintyminen todennetaan aistihavainnoinnin tai mikrobiologisten analyysien avulla. Mikrobivaurio voi sisältää home-, hiiva- ja lahosieniä sekä leviä, bakteereita ja ameboja. Mikrobikasvuston saattaa havaita toisinaan värimuutoksina materiaalin pinnalla, mutta osa kasvustosta on näkymätöntä ihmissilmälle. 

Mikrobivaurioita arvioidaan olevan noin joka neljännessä pientalossa.

## Mikrobivaurion tunnistaminen

Mikrobivaurio voidaan tunnistaa useilla menetelmillä. Eräs nopeimmista menetelmistä on aistinvarainen havainnointi, mutta se ei paljasta kaikkia mikrobivaurioita. Aistinvaraisesti voidaan havaita esimerkiksi silminnähtävä mikrobikasvusto ja huonolaatuinen sisäilma. Kasvuston seurauksena pintamateriaalin väri saattaa muuttua tai pinnalle voi kasvaa puuterimaista, pölymäistä tai pistemäistä kasvustoa. Varma merkki pitkälle edenneestä kosteusvauriosta on tunkkainen, maakellarin hajua muistuttava haju. Haju johtuu mikrobien kasvusta ja aineenvaihdunnasta, jota esimerkiksi sisätilojen kosteusolosuhteet säätelevät. On tavallista, että hajua aistitaan rakennuksessa vain ajoittain, koska haisevia aineenvaihduntatuotteita ei välttämättä muodostu jatkuvasti. Lisäksi rakennuksen ilmanvaihdon toiminnasta aiheutuvat paineenvaihtelut ja ulkoiset tekijät, kuten säätila, voivat vaikuttaa hajun esiintymiseen. 

Pitkälle edenneen mikrobivaurion tunnistaa usein sen aiheuttamista terveysongelmista, jotka aiheutuvat hengitysilmassa leijuvista mikrobien aineenvaihduntatuotteista ja itiöistä. 

Mikrobivaurioituneessa rakennuksessa oleskelevilla henkilöillä esiintyy usein silmien, ihon ja hengitysteiden limakalvojen ärsytysoireita. Rakennuksen käyttäjillä voi esiintyä myös yleisoireita, kuten kuumeilua, väsymystä ja pahoinvointia. Mikrobivaurioille altistuminen voi aiheuttaa myös hengitystie- ja allergiasairauksia sekä keskittymiskyvyn ja muistin heikentymistä. Osan kosteusvauriomikrobeista on todettu olevan myrkyntuottokykyisiä eli toksisia. Ihmisten
vastustuskyvyssä mikrobien aiheuttamia terveyshaittoja vastaan vaikuttaa kuitenkin olevan paljon
eroja.

## Lähteet

* Asumisterveysopas 2009, 3. korjattu painos, Sosiaali- ja Terveysministeriö

### Viitteet
Ilitoni

**Ilitoni** () on yksivärinen, silkkinen, pellavainen tai puuvillainen liina, jota käytetään ortodoksisessa kirkkorakennuksessa. Ilitoni kääritään kolmeen osaan taitellun antiminssin ympärille, silloin kun antiminssia ei käytetä, ja tämä käärö jätetään alttaripöydälle odottamaan seuraavaa käyttökertaa. Symbolisesti ilitonin sanotaan kuvaavan liinaa, jolla Jeesuksen pää peitettiin häntä haudattaessa. Toisaalta sen sanotaan kuvaavan Jeeuksen kapaloita tai käärinliinoja eli syntymää ja kuolemaa.

## Lähteet
Kosteusvaurioindikaattorit

**Kosteusvaurioindikaattori** viittaa mikrobikasvustoihin, joita tavataan yleisesti rakennusten kosteus- ja homevaurioiden yhteydessä. Kosteusvaurioihin on liitetty muun muassa seuraavia mikrobisukuja:

Actinobacteria; Acremonium; Aspergillus; Chaetomium; Fusarium; Stachybotrys; Trichoderma. Kaikissa näissä mikrobisuvuissa tiedetään myös esiintyvän myrkyntuottokykyisiä kantoja. Kantojen myrkyllisyyttä tutkitaan esimerkiksi sian siittiötestien avulla. 

## Toksisia, kosteusvaurioiden yhteydessä tavattuja mikrobeja

*[[Streptomyces griseus]]* on yleinen kosteusvaurioiden yhteydessä tavattu aktinobakteeri, joka kykenee tuottamaan valinomysiiniä. Kosteusvauriorakennuksista eristetty ja laboratorio-oloissa kasvatettu kanta on osoittautunut erittäin solumyrkylliseksi. Valinomysiinin solumyrkyllisyys perustuu solujen mitokondrioiden tuhoamiseen.

*[[Bacillus cereus]]* tuottaa kereulidia, joka muistuttaa rakenteeltaan ja vaikutuksiltaan valinomysiiniä. Tämän bakteerin tuottama myrkkyaine tunnetaan myös ruokamyrkytysten yhteydestä ympäri maailman. 

*[[Stachybotrys chartarum]]* on maailman tutkituimpia sisätilahomeita. Se tuottaa useita toksiineja.

Bacillus amyloliquefaciens tuottaa amylosiinia, erittäin toksista solumyrkkyä.

*[[Trichoderma longibrachiatum]]* on yleinen kosteusvaurioihin liitetty homesieni. Se tuottaa pieniä peptidejä, jotka imeytyvät elimistön kudoksiin ja soluihin, tuottaen kaliumia ja natriumia läpäiseviä nanokanavia. Nanokanava voi oikosulkea eliöiden omia elintärkeitä natriumia tai kaliumia kuljettavia ionikanavia, jotka säätelevät esimerkiksi sydän-, hengityselin- ja hermosolujen toimintaa ohjaavia viestintäjärjestelmiä.

## Oireilu ei ole luotettava indikaattori sisäilman laadusta
Monien suomalaistutkimusten mukaan usein oireilu ei paljon kerro siitä, onko rakennuksen sisäilma huonoa vai ei, vaan se varmistuu vain tutkimalla rakennusta. Ihmiset myös yhdistävät oireensa esimerkiksi kouluun yhtä lailla riippumatta siitä, pahenevatko oireet koulussa vai eivät.

## Katso myös
* Myrkylliset homeet
* Myrkyllisyys

## Lähteet
Ratinan silta

**Ratinan silta** on 1959 valmistunut Tampereella sijaitseva betonirakenteinen holvikaarisilta, joka ylittää Tammerkosken Ratinanniemen kohdalla. Sillan kautta kulkee nelikaistainen Viinikan liittymästä Hämeenpuiston eteläpäähän kulkeva Tampereen valtatie.

Sillan pituus on 152 metriä, josta 50 metriä tulee siltakaaren osalle. Siltaan liittyy Nalkalan puolella 61,8 metriä pitkä kuusiaukkoinen maasilta ja Ratinanniemen puolella 40,4 metriä pitkä neliaukkoinen maasilta. Sillan leveys on 30 metriä, josta ajokaistoille on varattu 21 metriä sekä jalankulun ja pyöräilyn väylille 8,5 metriä. Siltakaari on 10 metrin korkeudessa vedenpinnasta.

Ratinan sillan suunnitteli professori Herman Ossian Hannelius, ja sen rakentamisesta vastasi Tampereen kaupungin rakennustoimiston insinööriosasto. Sillan rakennustyöt alkoivat marraskuussa 1953, ja ne kestivät perustustöiden osalta vuoteen 1957 saakka. Perustustyöt olivat pysähdyksissä puolentoista vuoden ajan heinäkuun alusta 1954 vuoden 1955 loppuun. Maanpäälliset sillan osat rakennettiin 1957−1959, ja silta avattiin liikenteelle 19. marraskuuta 1959. 

Alun perin Ratinan sillan ja Tampereen valtatien oli määrä olla osa Pyynikinharjun läpi tunnelissa kulkevaksi suunniteltua moottoritietä, mutta tämä suunnitelma jäi lopulta toteuttamatta sen synnyttämän vastustuksen vuoksi.

## Lähteet
* Sari Minkovitsch: Ratinan silta, Koskesta voimaa -sivusto

### Viitteet
Valinomysiini

**Valinomysiini** on syklodepsipeptidi. Se on ionofori, jonka takia se on myrkyllinen ihmisille ja muille eläimille. Samasta syystä se toimii myös antibioottina ja alkueläinmyrkkynä, mutta lääkkeenä sitä ei vaarallisuutensa takia käytetä.

Bakteerit tuottavat valinomysiiniä. Sitä tuottavat useat *[[Streptomyces]]*-bakteerit, kuten *[[Streptomyces anulatus|S. anulatus]], [[Streptomyces exfoliatus|S. exfoliatus]], [[Streptomyces fulvissimus|S. fulvissimus]], [[Streptomyces griseus|S. griseus]]* ja *[[Streptomyces tsusimaensis|S. tsusimaensis]]*.

Rakenteellisesti ja ominaisuuksiltaan samantapainen aine on kereulidi.

## Kemia

Valinomysiini on rengasmainen 12 karbonyylin depsipeptidi. Siinä on 4 molekyylin perättäinen sarja, joka toistuu 3 kertaa ja sulkeutuu renkaaksi. Sarjassa on L-valiini, jossa on esterisidoksella D-α-hydroksi-isovaleriaanahappo, jossa on kiinni amidisidoksella D-valiini, jossa on esterisidoksella kiinni L-maitohappo. Valinomysiinin nimi tulee sen valiineista.

Valinomysiinin rakenne on amfipaattinen. Renkaan ulkokehän valiinit tekevät siitä rasvaliukoisen ja liukoisen siten muun muassa solukalvoihin. Taas renkaan vesiliukoisen sisäkehän karbonyyleihin voi liittyä eli kelatoitua yksi ioni. Sisäkehä on valikoiva kaliumioneille (K+), joille dissosiaatiovakio (Kd) on 10-6. Natriumille (Na+) Kd on vain 0.1. Nämä ominaisuudet tekevät siitä kantajatyyppisen K+-ionoforin.

Valinomysiini ei liukene veteen. Se liukenee täysin petrolieetteriin, dietyylieetteriin, bentseeniin, kloroformiin, jääetikkaan, n-butyyliasetaattiin ja asetoniin.

## Käyttö
Valinomysiini sitoo valikoivasti kaliumioneita. Sitä voidaan siksi käyttää eri näytteiden kaliumpitoisuutta mittaavana ioniselektiivisenä elektrodina ioninvaihtokromatografiassa.

## Myrkyllisyys
Ihmisten valinomysiinimyrkytykset voivat olla tappavia, mutta ovat harvinaisia, harvinaisempia kuin esimerkiksi kereulidimyrkytykset. Valinomysiinin LD50 on hiirille nieltynä 2.5 milligrammaa per kehonpainokilo (mg/kg). Se imeytyy myös ihon läpi. Iholle levitettyn LD50 on 5 mg/kg kaneille.

Valinomysiini on ionofori, josta sen myrkyllisyys johtuu. Se purkaa solukalvojen ja soluelinten kalvojen välisiä elintärkeitä ionipitoisuuseroja siirtämällä ioneita suuresta ionipitoisuudesta pienempään. Se siirtää lähinnä kaliumioneita. Pitoisuuksien tasoittuminen johtaa muun muassa mitokondrioiden kyvyttömyyteen tuottaa ATP:tä.

Valinomysiini voi aiheuttaa eläimillä muun muassa hengitysvaikeuksia, pysyviä silmävaurioita, ääreis- ja keskushermostovaurioita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* PubChem: Valinomycin 
* DrugBank: Valinomycin 
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Valinomycin
Wayfinder

**Wayfinder Systems AB** oli ruotsalainen mobiilin paikannuksen karttaselaimia, komponentteja ja palveluita toteuttava yritys. Se jatkoi vuonna 2009 Vodafone-konsernin osana, mutta maaliskuussa 2010 Vodafone vetäytyi maksullisen paikantamisen markkinalta, jota on nakertanut mm. Nokian tarjoama ilmainen paikannus. 

Wayfinderillä oli vuoden 2007 lopussa 97 työntekijää Ruotsissa, Suomessa (Navicore), Romaniassa ja Ranskassa. Yhtiön osakkeita on ruotsalaisessa NGM Equity-listalla. Vuonna 2007 yhtiön liikevaihto oli 112 miljoonaa Ruotsin kruunua ja sen tappio oli 50 miljoonaa kruunua. 

Vuoden 2008 lopussa Vodafone osti Wayfinderin, joka hieman aiemmin osti suomalaisen Navicoren.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Wayfinderin sivusto
Tatjana Rjabkina

**Tatjana Rjabkina** (; o.s. **Pereljaeva** ; s. 3. toukokuuta 1980) on venäläinen suunnistaja ja MM-mitalisti. Hän edustaa ruotsalaista SoIK Hellasia.

Nuorten MM-kilpailuissa vuosina 1996–2000 Rjabkina voitti kaiken kaikkiaan kahdeksan mitalia, joista neljä oli kultaista. Aikuisten MM-kilpailuissa Rjabkina voitti Västeråsissa 2004 hopeaa keskimatkalta. Kaksi vuotta myöhemmin Århusissa hän voitti pronssia keskimatkalta. Olomoucin MM-kilpailuissa 2008 hän voitti viestihopeaa joukkuetovereinaan Galina Vinogradova ja Julija Novikova. Neljännen aikuisten MM-mitalinsa hän saavutti Lausannessa 2012 sijoittumalla keskimatkalla pronssille. EM-kilpailuista Rjabkina on voittanut yhden kullan, kolme hopeaa ja neljä pronssia.

Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa Rjabkina sijoittui toiseksi vuonna 2004 ja kolmanneksi vuonna 2012. Hän on voittanut kaksi maailmancupin osakilpailua, O-Ringenillä 2007 ja Suomessa 2013, molemmat keskimatkalta. Hän voitti Tiomilan vuonna 2007 SoIK Hellasin joukkueessa. Venlojen viestissä hän voitti hopeaa vuonna 2004.

## Arvokisasijoitukset
### MM-kilpailuissa

* 1999: keskimatkalla 16., pitkällä matkalla 39.
* 2001: keskimatkalla 12., pitkällä matkalla 20., viestissä 10.
* 2003: keskimatkalla 16., pitkällä matkalla 20., viestissä 8.
* 2004: keskimatkalla hopeaa, pitkällä matkalla 15., viestissä 5.
* 2005: keskimatkalla 6., pitkällä matkalla 8., viestissä 6.
* 2006: keskimatkalla pronssia, pitkällä matkalla 9., viestissä 7.
* 2007: keskimatkalla 6., pitkällä matkalla 7., viestissä 5.
* 2008: keskimatkalla 5., viestissä hopeaa
* 2009: viestissä 6.
* 2012: keskimatkalla pronssia, pitkällä matkalla 4., viestissä 4.
* 2013: keskimatkalla 7., pitkällä matkalla 5., viestissä 6.
* 2018: keskimatkalla 11., pitkällä matkalla 9., viestissä pronssia

### EM-kilpailuissa
* 2000: keskimatkalla 8., pitkällä matkalla 15.
* 2002: keskimatkalla 15., pitkällä matkalla 7.
* 2004:  keskimatkalla, pitkällä matkalla ja viestissä pronssia
* 2006: keskimatkalla 4.
* 2008: keskimatkalla 4., pitkällä matkalla hopeaa, viestissä hopeaa
* 2012:  keskimatkalla pronssia, pitkällä matkalla hopeaa, viestissä kultaa

## Lähteet
Radeon HD 5000 -sarja

**Radeon HD 5000 -sarja** on AMD:n grafiikkasuoritinsarja. Sarjan suorittimet käyttävät TeraScale 2 -mikroarkkitehtuuria ja *Evergreen-*koodinimellä valmistettuja suorittimia.

Sarjassa on ensimmäisen sukupolven DX11 yhteensopivat näytönohjaimet. Mallisarjan huippunäytönohjaimista käytetään koodinimeä Cypress. R800-näytönohjain on edellisen sukupolven huippunäytönohjaimen tapaan kaksiytimellinen näytönohjain, joka on asennettu yhdelle piirille. Yksipiirinen näytönohjain on RV870. R800 perustuu arkkitehtuurisesti R600-piiriin, sisältäen pienimuotoisia parannuksia edellisestä sukupolvesta. 5000-sarjan näytönohjaimet valmistetaan 40 nanometrin valmistusprosessilla. HD5870-näytönohjaimessa on 1600 Stream-suoritinta, jotka on jaettu 32 ROPSiksi. Tekstuuriyksiköitä näytönohjaimessa on 80. Halvemmassa HD5850-näytönohjaimessa Stream-prosessoreita on 1440, jotka on jaettu 32 ROPSiksi tekstuuriyksiköiden määrän ollessa 72. Molemmissa näytönohjaimissa on 256-bittinen muistiväylä. R800 on DirectX 11 -yhteensopiva. Radeon 5000 -sarjan ensimmäiset näytönohjaimet HD5850 ja HD5870 julkaistiin 23.9.2009. Näytönohjaimessa on 1024 MB GDDR5-muistia.

## Mallit
5870-näytönohjain sisältää 200 itsenäistä suoritinta (SIMD-prosessoria) jotka vaativat rakenteensa vuoksi rinnakkaisuutta ajettavalta ohjelmakoodilta. R800-piirisarjan näytönohjaimet käyttävät SIMD:n ALU:ja laskentaansa. 5870-näytönohjaimessa lasketaan rinnakkain 3200 pikseliä (johtuen siitä että pikseliä kohden tarvitaan huomattavasti rinnakkaislaskentaa). Itse stream-suorittimet eivät ole täydellsiiä laskentayksiköitä, vain SIMD-prosessorien laskentayksiköitä.

**Juniper** on Radeon **5770** ja **5750** -näytönohjainten koodinimi. Näytönohjaimet julkaistiin 13. lokakuuta 2009. 5770-Näytönohjaimessa on 800 Stream-prosessoria. Tekstuuriyksikköjä näytönohjaimessa on 40 ja SIMD-yksikköjä näytönohjaimessa on 10. Muistiväylä on 128-bittinen. Grafiikkapiirissä on 1,04 miljardia transistoria.

**5750-**näytönohjaimessa Stream-prosessoreita on 720. Tekstuuriyksiköitä on 36 kpl.

**Redwood** on Radeon **5670** näytönohjaimen koodinimi. Näytönohjain julkaistiin 14. tammikuuta 2010. Näytönohjaimet valmistetaan 40 nm -prosessilla. Grafiikkapiirissä on 627 milj. transistoria. Stream-prosessoreita näytönohjaimessa on 400 ja tekstuuriyksiköitä 20. Rasterointioperaatioita näytönohjain kykenee suorittamaan kahdeksan kappaletta yhden kellojakson aikana. SIMD-yksiköitä 5670 näytönohjaimessa on 5 kpl ja näytönohjaimen muistiohjain on 128-bittinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Papandréou

**Papandréou** () on kreikkalainen suku, johon on kuulunut useita merkittäviä poliitikkoja:

* Andréas Papandréou (1919–1996), taloustieteilijä, Kreikan pääministeri 1981–1989 ja 1993–1996, Geórgios Papandréoun poika
* Geórgios Papandréou (1888–1968), Kreikan pääministeri 1944–1945 ja 1964–1965
* Geórgios Andréas Papandréou (s. 1952), Kreikan pääministeri 2009–2011, Andréas Papandréoun poika
Aktinobakteerit

**Aktinobakteerit** (Actinobacteria) eli **aktinomykeetit** ovat eräs bakteerien luokka. Aktinobakteerit ovat laaja gram-positiivisesti värjäytyvien maaperäbakteerien ryhmä. Ne muodostavat itiöitä ja rihmastoa ja ovat immunologisesti aktiivisia. Niiden vanhentunut nimitys on **sädesienet**.

Suurin osa lääketieteellisesti tai teollisesti merkittävistä aktinobakteereista kuuluu Actinomycetales-lahkoon. Tällaisia aktinobakteereita ovat muun muassa seuraavat:
* *[[Mykobakteerit|Mycobacterium]]*-suvun bakteerit, jotka aiheuttavat tuberkuloosia ja lepraa
* *[[Corynebacterium]]*-suvun bakteerit, joista *[[Corynebacterium diphtheriae]]* aiheuttaa kurkkumätää
* *[[Actinomyces]]*-suvun bakteerit, jotka aiheuttavat aktinomykoosia
* *[[Nocardia]]*-suvun bakteerit, jotka aiheuttavat nokardioosia
* *[[Streptomyces]]*-suvun bakteerit, joita käytetään tuottamaan antibiootteja

Aktinobakteerien esiintymistä ihmisten käytössä olevissa rakennuksissa pidetään merkkinä epätavallisesta mikrobilähteestä rakennuksessa. 

## Lähteet
* 
* Ovatko sädesienet niin haitallisia kuin pelätään? https://blogi.thl.fi/ovatko-sadesienet-niin-haitallisia-kuin-pelataan/
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Actinobacteria
* 
* 
* 
*National Center for Biotechnology Information (NCBI): Actinobacteria, taxonomy
Jim Lauderdale

**Jim Lauderdale** (s. 11. huhtikuuta 1957 Statesville, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen country- ja bluegrass-laulaja ja -lauluntekijä.

Lauderdalen albumit *Lost in the Lonesome Pines* (2002) *The Bluegrass Diaries* (2007) on palkittu parhaan bluegrass-albumin Grammyllä.

## Aiheesta muualla

* Jim Lauderdalen sivusto 
*
SiRF

**SiRF Technology Holdings, Inc.** on yhdysvaltalainen satelliittipaikannuksen piirejä valmistava yhtiö. Yhtiö on mukana NASDAQ-indeksissä. 
 
Yhtiö perustettiin vuonna 1995 ja sen pääkonttori on San Joséssa, Kaliforniassa. Vuonna 2007 sen liikevaihto oli 330 miljoonaa dollaria, josta kolmannes oli voittoa. Sen johtajat ovat  Diosdado P. Banatao ja Kanwar Chadha. 

Helmikuussa 2009 englantilainen CSR ilmoitti ostavansa SiRFin 136 miljoonalla dollarilla. . 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* SiRFin sivusto
A-GPS

**Assisted GPS** (lyhyesti **A-GPS**) eli avustettu satelliittipaikannus on matkapuhelimia ja muita matkapuhelimen sisältämiä paikanninlaitteita varten kehitetty GPS-versio, jossa laitteen GPS paikanninta avustetaan matkapuhelinverkon kautta saatavalla tiedolla. A-GPS voi saada avusteen myös esimerkiksi kiihtyvyysantureilta tai lasergyroskoopilta.

AGPS kattaa monenlaisia tekniikoita.

* Yhdessä tunnetussa GPS-avusteessa luetaan satelliittien lentorata- ja almanakkatiedot matkapuhelinverkkoa hyväksikäyttäen. Lentorata- ja almanakkatiedot voidaan lukea jopa useita vuorokausia etukäteen, minkä vuoksi vastaanottimelle on avusteesta apua vaikka yhteys matkapuhelinverkkoon katkeaisi. Ennakkotieto nopeuttaa laitteen ensimmäisen paikan saantia, sekä varmistaa merkittävästi GPS-vastaanottimen toimintakykyä heikoissa  tai nopeasti muuttuvissa vastaanotto-olosuhteissa, kuten esimerkiksi sisätiloissa, rakennusten välissä tai liikkuvan eläimen paikannuksessa. Lentorata- ja almanakkatietojen lukeminen suoraan satelliiteista vaatii hyvänlaatuisen ja katkeamattoman yhteyden satelliittiin useamman kymmenen sekunnin ajaksi. Kun lentorata- ja almanakkatiedot ovat olemassa, nopeutuu ensimmäinen käynnistys (Cold start) huomattavasti. Pitempiaikaisessa käytössä on huomattava, että näkyvät satelliitit painuvat horisontin taakse muutaman tunnin välein. Vastaanottimen on kyettävä lukemaan lentorata- sekä almanakkatiedot uusista horisontin yläpuolelle nousseista satelliiteista. Ilman A-GPS -ominaisuutta hankalissa oloissa tai sisätiloissa oleva vastaanotin voi hukata paikkansa, koska se ei saa luettua satelliiteista lentorata- ja almanakkatietoja, vaikka satelliittien kuuluvuus riittäisikin paikan laskemiseen.

* Toisessa AGPS-muodossa puhelimen summittainen sijainti määritetään ensin matkapuhelinverkon tai muun verkkopaikannuksen avulla. Verkkopaikannuksen avulla lähimmät satelliitit saadaan selville nopeasti, joten A-GPS lyhentää tarkkaan GPS-paikannukseen kuluvan ajan vajaasta minuutista muutamaan sekuntiin. A-GPS täydentää käsikäyttöisen GPS-vastaanottimen havainnointia keräämällä mittaustietoja tiedetyssä sijainnissa olevalta *apuvastaanottimelta*.

* Tunnetaan myös A-GPS -ominaisuus, jossa GPS-vastaanotin lähettää A-GPS -palvelimelle "jatkuvasti" tietoa omasta satelliittinäkymästään, jolloin palvelin voi tarkemmin kohdistaa A-GPS -tietoa tai jopa avustaa paikan laskemisessa.

Yleensä ilman avustettua signaalia GPS-vastaanotin vaatii vähintään neljä näkyvää GPS-satelliittia määrittääkseen paikkansa. Riippuen avusteen tyypistä, A-GPS:n avulla on mahdollista määrittää paikka, vaikka näkyviä satelliitteja olisi vähemmän.

Vastaanottimien herkkyyden ja toimintanopeuden parantuminen A-GPS:n myötä on johtanut siihen, että jopa sisätiloissa nopeasti toimivia GPS -vastaanottimia on kyetty rakentamaan matkapuhelimiin, joissa on jouduttu tekemään kompromisseja GPS-antennin, virrankulutuksen ja koon suhteen. Samoin A-GPS on auttanut merkittävästi erilaisten henkilö- ja eläinpaikantimien toimintaa.

## Katso myös
*Differentiaalinen GPS
*Inertiasuunnistus
*WAAS

## Lähteet
*

### Viitteet
Stachybotrys chartarum

**Stachybotrys chartarum** on kosteusvaurioiden yhteydessä tavattu homesieni, joka kykenee tuottamaan mykotoksiineja. Homekasvusto näyttää tummanharmaalta tai mustalta. Homesieni muodostaa usein bakteerien kanssa sekakasvustoja. 

Stachybotryksen itiöiden on todettu olevan terveydelle haitallisia ja koe-eläinten on osoitettu kuolevan sisäisiin verenvuotoihin, jos niiden keuhkoihin joutuu suuria määriä Stachybotryksen itiöitä. 

## ''Stachybotrys chartarum'' -toksiineja

*Atranonit
*Fulviinit
*Roridiinit
*Satratoksiinit
*Stachybokiinit
*Trikodermiini
*Trikodermoli
*Trikoverrolit
*Trikoverriinit
*Verrukariinit
*Verroli

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Terveyskirjasto: Stachybotrys chartarum
*Mold - Stachybotrys chartarum  
*Review of toxicological Literature
Timation

**Timation** oli Yhdysvaltain laivaston Naval Research Laboratoryn kehittämiä kokeellisia paikannussatelliitteja, joita kehitettiin vuodesta 1964 alkaen korvaamaan Transit. Timation perustui tarkkaan aikasignaaliin, kuten siitä kehitetty GPS myöhemmin. Ensimmäinen Timation-satelliitti laukaistiin 31.5.1967. Timation-2 lensi vuonna 1969. Timationin ja Yhdysvaltain ilmavoimien Project 621B-hankkeen tulokset yhdistettiin GPS:n perustaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Timation Satellite Program (navy.mil) 
* Who invented the Global Positioning System? (thespacereview.com)
SiN Episodes

**SiN Episodes** on Ritual Entertainmentin kehittämä ja Valve Corporationin julkaisema FPS-peli, joka jatkaa vuonna 1998 julkaistun SiN-pelin tarinaa. Pelin ensimmäinen episodi, **Emergence**, julkaistiin vuonna 2006, ja se käyttää pelimoottorinaan Half-Life 2:en Source Engine -pelimoottoria. Pelille suunniteltiin yhteensä yhdeksän episodia, mutta ensimmäisen episodin julkaisun jälkeen Ritual Entertainment ostettiin ja pelin kehitys on sen vuoksi keskeytetty, tai jopa kokonaan peruutettu.

## Episodi 1

Pelaaja ottaa alkuperäisen SiN-pelin päähenkilön, HardCorpsin johtajan, eversti John R. Bladen roolin. Tavoitteena on saada pidätettyä Freeport Cityn huumeparoni Viktor Radek, joka on yhteistyössä SiNTekin pääjohtajan, Elexis Sinclairen, kanssa. Bladen apuna on alkuperäisestä SiN-pelistä tuttu hakkeri JC Armack ja uutena jäsenenä Bladen tiimissä toimii nuori nainen nimeltä Jessica Cannon.
Lilibeth Morillo

** Lilibeth Rodriguez Morillo ** (s. 12. kesäkuuta 1969 Caracas) on venezuelalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Maria de la Luz Centeno sarjassa *[[La niña de mis ojos]]*. Morillon isä on laulaja José Luis Rodriguez.

## Filmografia
### Telenovelat
* Maribel (1989)
* Mundo de Fieras - Tammi Soriano (1991)
* Por estas calles (1992)
* Pura Sangre (1994)
* Maria de los angeles (1997)
* Enséñame a cuerer - Adriana (1998)
* Enamorada - Cristina (1999)
* Viva la Pepa - María José Moneiro (2001)
* La niña de mis ojos - Maria de la Luz Centeno (2001)
* El amor las vuelve locas - Fernanda Santana (2005)
* La viuda de blanco - Haydée Blanco Albarracin (2006)

### Elokuvat
* El gordo y la flaca (2003)
* Noche de estrellas : Premiolo nuestro (2004)

## Aiheesta muualla
*
Sara@crazymail.com

**Sara@crazymail.com** on vuonna 1998 ilmestynyt Tuija Lehtisen kirjoittaman Sara-nuortenkirjasarjan ensimmäinen osa. Sarjan muut osat ovat *[[Nottingham kesällä kello 6]]*, *[[Sara ja levottomat jalat]]* ja *[[Missä olet, Sara?]]*.

Kirja kertoo helsinkiläisestä punkkaritytöstä, 16-vuotiaasta Sara Niinistöstä, joka esiintyi myös Lehtisen aiemmassa teoksessa *[[Asvalttisoturi]]* (1997). Sara joutuu hankaluuksiin myytyään kaverinsa huumeet. Äiti pakottaa Saran muuttamaan enonsa luokse tuppukylään, jossa hän käy kymppiluokkaa. Koulussa hän tutustuu kiinnostavaan ihmiseen. Sara on luonteeltaan itsepäinen, itsenäinen ja villi. Hän saa käyttää enonsa luona olevaa internetyhteyttä ja löytää sieltä Markin, jolle purkaa ajatuksiaan.

Lehtinen sai teoksesta Pirkanmaan Plättä -palkinnon vuonna 1999.

## Kirjan henkilöt
*Eila – Saran äiti
*Olli – Saran isäpuoli
*Pinja – Saran siskopuoli
*Jyrki – Saran eno
*Kyösti – Saran eno
*Mummo  -  Eilan, Jyrkin ja Kyöstin äiti
*Oilimaija – Kyöstin vaimo
*Manne, Meiju ja Miika – Kyöstin ja Oilimaijan lapset
*Rauski, Gitta, Hellevi, Pelle, Sakke & Lasse – Saran luokkakaverit
*Mona Lisa – 9-luokkalainen tyttö Saran koulusta (oikea nimi Mari)
*Inkeri – äidin lapsuudenystävä ja Saran koulun rehtori

## Lähteet
Barry White – The Ultimate Collection

**Barry White - The Ultimate Collection** on Barry Whiten kokoelma-albumi vuodelta 2000. 

## Kappaleet

# You’re The First, The Last, My Everything
# Can’t Get Enough Of Your Love Babe
# Let The Music Play 
# Don’t Make Me Wait Too Long 
# I’ll Do For You Anything You Want Me To
# Sho’ You Right 
# What Am I Gonna Do With You 
# Come On 
# I’m Gonna Love You Just A Little More Babe	
# Never Never Gonna Give You Up 
# Baby We Better Try And Get It Together
# Just The Way You Are
# Dark And Lovely (Isaac Hayesin kanssa)
# You See The Trouble With Me
# It’s Ecstasy When You Lay Down Next To Me
# Right Night
# Love’s Theme
# Let The Music Play (Remix-versio)
Engaeus

***Engaeus*** on *[[Parastacidae]]*-heimoon kuuluva rapujen suku, joka esiintyy ainoastaan Kaakkois-Australiassa ja Tasmaniassa. Siitä tunnetaan 35 lajia. Nämä ravut elävät mutaan kaivamissaan käytävissä, joista  työntyy esiin savupiippumainen putki.

**[[Engaeus affinis]]*
**[[Engaeus australis]]*
**[[Engaeus cisternarius]]*
**[[Engaeus cunicularius]]*
**[[Engaeus curvisuturus]]*
**[[Engaeus cymus]]*
**[[Engaeus disjuncticus]]*
**[[Engaeus fossor]]*
**[[Engaeus fultoni]]*
**[[Engaeus granulatus]]*
**[[Engaeus hemicirratulus]]*
**[[Engaeus karnanga]]*

**[[Engaeus laevis]]*
**[[Engaeus lengana]]*
**[[Engaeus leptorhynchus]]*
**[[Engaeus lyelli]]*
**[[Engaeus mairener]]*
**[[Engaeus mallacoota]]*
**[[Engaeus martigener]]*
**[[Engaeus merosetosus]]*
**[[Engaeus nulloporius]]*
**[[Engaeus orientalis]]*
**[[Engaeus orramakunna]]*
**[[Engaeus phyllocercus]]*

**[[Engaeus quadrimanus]]*
**[[Engaeus rostrogaleatus]]*
**[[Engaeus sericatus]]*
**[[Engaeus spinicaudatus]]*
**[[Engaeus sternalis]]*
**[[Engaeus strictifrons]]*
**[[Engaeus tayatea]]*
**[[Engaeus tuberculatus]]*
**[[Engaeus urostrictus]]*
**[[Engaeus victoriensis]]*
**[[Engaeus yabbimunna]]*

## Aiheesta muualla
*Genus '' Engaeus''   Erichson, 1846 The Lobster and Crayfish Taxonomy Browser. Carnegie Museum.
Yrjänä

**Yrjänä** on suomalainen miehen etunimi, yksi maanviljelijää tarkoittavan kreikkalaisen *[[Georgios]]*-nimen suomalaisista muunnelmista. Georgios on ollut nimenä kuuluisalla varhaiskristillisellä pyhimyksellä, joka Suomessa tunnetaan paremmin nimellä Pyhä Yrjö tai myös Pyhä Yrjänä. Hänen muistopäivänään, 23. huhtikuuta, on Suomessa Yrjänän sekä myös Yrjön, Jyrkin, Jyrin ja Jorin nimipäivä.  

Suomessa oli huhtikuuhun 2025 mennessä 977 henkilölle annettu nimi Yrjänä.

## Tunnettuja Yrjänä-nimisiä

* Yrjänä Ahto (s. 1951), toimitusjohtaja
* Matti Yrjänä Joensuu (1948–2011), rikoskirjailija
* Yrjänä Pietarinpoika (, 1530–1568), Ruotsin kuningas Eerik XIV:n sihteeri ja neuvonantaja
* Yrjänä Sauros (s. 1960), performanssitaiteilija, muusikko, kirjailija ja näyttelijä

## Yrjänä sukunimenä

Yrjänä on myös sukunimi. Tunnettuja henkilöitä, joilla on tämä sukunimi: 

* Aki Ville Yrjänä (s. 1967), rock-muusikko ja runoilija
* Erkki Yrjänä (1898–2000), toimittaja, maanviljelijä ja sotilas
* Hertta Yrjänä (s. 2005), lapsinäyttelijä

## Lähteet
Zaliv

**Zaliv** () oli sarja neuvostoliittolaisia paikannussatelliitteja. Zaliv oli käytössä 1973-1978. Se toimi myös tietoliikennesatelliittina. 
  
Ne rakensi NPO Prikladnoi Mehaniki (NPO PM).
 
## Satelliitit
* Kosmos 562 eli Zaliv #1, 25.5.1973, Plesetskin kosmodromi, Kosmos-3M-kantoraketti – laukaisu epäonnistui  
* Kosmos 574 (Zaliv #2) 20.6.1973 Plesetsk Kosmos-3M  
* Kosmos 586 (Zaliv #3) 14.9.1973 Plesetsk Kosmos-3M  
* Kosmos 627 (Zaliv #4) 29.12.1973 Plesetsk Kosmos-3M  
* Kosmos 628 (Zaliv #5) 17.1.1974 Plesetsk Kosmos-3M  
* Kosmos 663 (Zaliv #6) 27.6.1974 Plesetsk Kosmos-3M  
* Kosmos 689 (Zaliv #7) 18.10.1974 Plesetsk Kosmos-3M  
* Kosmos 729 (Zaliv #8) 22.4.1975 Plesetsk Kosmos-3M  
* Kosmos 800 (Zaliv #9) 3.2.1976 Plesetsk Kosmos-3M  
* Kosmos 823 (Zaliv #10) 2.6.1976 Plesetsk Kosmos-3M  
* Kosmos 846 (Zaliv #11) 29.7.1976 Plesetsk Kosmos-3M  
* Kosmos 890 (Zaliv #12) 20.1.1977 Plesetsk Kosmos-3M  
* Kosmos 962 (Zaliv #13) 28.10.1977 Plesetsk Kosmos-3M  
* Kosmos 994 (Zaliv #14) 15.3.1978 Plesetsk Kosmos-3M  
* Kosmos 1027 (Zaliv #15) 27.7.1978 Plesetsk Kosmos-3M  

## Lähteet
* http://www.skyrocket.ru
Austrothelphusa

***Austrothelphusa*** on Australian ja Oseanian alueella makeassa vedessä elävien taskurapujen suku, josta tunnetaan seitsemän lajia. Australiassa lajisto on keskittynyt Queenslandiin, mutta *[[Austrothelphusa transversa]]* esiintyy laajalti muuallakin. Aikuisten taskurapujen selkäkilpi on korkeintaan viiden sentin levyinen.

*Austrothelphusa*-äyriäiset elävät monenlaisissa pienvesissä, joissa, puroissa, vesikuopissa, lähteissä, suomailla ja tilapäislammikoissa. Ne kaivavat käytäviä savisiin joenpenkkoihin tai kosteaan maaperään. Kuivan kauden tullen ne voivat tukkia käytävän suun savella ja säilyä siellä kosteuden turvin hengissä seuraavaan sadeaikaan.

Naaraan munista syntyy suoraan pieniä aikuisen kaltaisia poikasia, ilman toukkavaihetta, ja naaras kantaa näitä pyrstönsä alla.

## Lähteet

* Parathelphusidae ''Austrothelphusa''. Identification and Ecology of Australian Freshwater Invertebrates. Murray Darling Freshwater Research Centre.
Papadópoulos

**Papadópoulos** () on kreikkalainen sukunimi.

Tunnettuja Papadopoulos-nimisiä:

* Aléxandros Papadópoulos eli Alexander Payne (s. 1961), kreikkalaissyntyinen elokuvaohjaaja
* Avraám Papadópoulos (s. 1984), kreikkalainen jalkapalloilija
* Demetrios I, oik. Dimítrios Papadópoulos (1914–1991), Konstantinopolin ekumeeninen patriarkka 1972–1991
* Dimítrios ”Dimítris” Papadópoulos (s. 1981), jalkapalloilija
* Geórgios Papadópoulos (1919–1999), Kreikan sotilashallituksen johtaja 1967–1974
* Giánnis Papadópoulos, kreikkalainen laulaja ja lauluntekijä
* Kyriákos Papadópoulos (s. 1992), kreikkalainen jalkapalloilija
* Leftéris Papadópoulos (s. 1935), kreikkalainen runoilija, laulunsanoittaja ja toimittaja
* Tássos Papadópoulos (1934–2008), Kyproksen presidentti 2003–2008
Anaspididae

**Anaspididae** on äyriäisheimo Anaspidacea-lahkossa. Heimo käsittää kolme sukua ja viisi lajia, jotka kaikki esiintyvät Tasmaniassa. Lajeja pidetään elävinä fossiileina.
Syncarida

**Syncarida** on kuoriäyriäisten luokkaan sisältyvä ylälahko. Siihen kuuluu kaksi lahkoa, Anaspidacea ja Bathynellacea, ja näissä kuusi heimoa ja kuutisenkymmentä sukua.

Syncarida-lahkoja pidetään alkeellisimpana Eumalacostraca-ryhmän äyriäisistä. Niiden ruumis on yleensä tasapaksun jaokkeinen, selkäkilpeä niillä ei ole. Ne ovat tyypillisesti makean veden eläimiä. Monet lajit elävät maanalaisissa vesissä tai vedenpohjan maaperän sisällä.

## Lähteet
*Superorder SYNCARIDA Packard, 1885. Australian Faunal Directory.