open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tesla Model Y

**Tesla Model Y** on Teslan valmistama J-segmentin crossover-sähköauto. Tesla julkisti Model Y:n 14. maaliskuuta 2019. Model Y:n valmistus alkoi tammikuussa 2020 ja toimitukset alkoivat pari kuukautta myöhemmin maaliskuussa. Toimitukset Suomeen ja muuhun eurooppaan alkoivat 2021 syyskuussa. 2021 lopulla kaikki euroopan Y mallit valmistetaan Saksassa.

Model Y:n alusta pohjautuu Teslan aikaisempaan malliin, Model 3:een, ja mallit jakavatkin arviolta 75 % osistaan mukaan lukien sisustan ja voimalinjan. Model Y:stä tulee olemaan myös 7-paikkainen malli, joka on suunnitteilla, mutta toistaiseksi sitä ei ole voinut valita ja Tesla lupaa sitä vuodelle 2021. Model Y pitää sijaa pienemmälle crossover-mallille, sillä Model X täyttää jo ison luksus-crossoverin paikan.

Alun perin Model Y:stä piti olla neljä varustelutasoa: takavetoiset Standard Range RWD ja Long Range RWD sekä nelivetoiset Long Range AWD ja Performance, mutta takavetoinen Standard Range peruttiin, sillä Musk ajatteli, ettei sen 250 mailin (402 km) toimintamatka olisi enää nykypäivänä hyväksyttävä.

Toistaiseksi Tesla on toimittanut vain Long Range AWD and Performance -malleja, mutta halvempaa Long Range RWD -mallia saatetaan alkaa toimittaa vuoden 2021 alussa, joskaan tästä mallista ei ole vielä juuri mitään tarkempaa varmaa tietoa.

## Tekniset tiedot

## Katso myös

* Tesla Model 3
* Tesla Model S
* Tesla Model X

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://tekniikanmaailma.fi/tesla-paljasti-lopulta-odotetun-model-yn-talta-se-nayttaa/
PWN

**PWN** (), aikaisemmin **Polish Scientific Publishers PWN** (; vuoteen 1991 , valtion tieteellisten julkaisujen laitos) on puolalainen kirjankustantamo, joka perustettiin vuonna 1951. PWN:ään kuuluu alkuperäisen tieteellisten julkaisujen kustantajan Wydawnictwo Naukowe PWN:n lisäksi useita muitakin yrityksiä kuten PWN Wydawnictwo Szkolne (PWN koulukirjojen kustannus), Wydawnictwo Lekarskie PZWL (PZWL Medical Publishing, lääketieteellisen alan kustantamo), Dom Wydawniczy PWN (PWN Publishing House), ja OSDW Azymut kirjojen jakelijayritys sekä PWN-ketjun kirjakaupat.

Se tunnetaan parhaiten tietosanakirjojen, sanakirjojen ja yliopistojen oppikirjojen kustantajana. PWN on tunnetuin puolalainen tieteellisen kirjallisuuden tuottaja. Se kustansi Wielka Encyklopedia Powszechna PWN -teossarjan, joka oli ilmestymisaikaansa suurin puolalainen ensyklopedia, samoin kuin sen seuraajan, Wielka Encyklopedia PWN tietosanakirjan (2001–2005). Tästä on myös vapaa Internetissä julkaistu versio Internetowa encyklopedia PWN. 

PWN oli alkujaan valtion omistama, mutta vuodesta 1991 lähtien yksityinen yritys.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Wydawnictwo Naukowe PWN sivusto   
* Wydawnictwo Naukowe PWN sivusto
Krešenije ognem

**Krešenije ognem** () on venäläisen heavy metal -yhtye Arijan 9. albumi, joka julkaistiin vuonna 2003.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Artur Berkut – laulu
* Vladimir Holstinin – soolokitara, kitara, koskettimet
* Sergei Popov – kitara, soolokitara
* Vitali Dubinin – basso, koskettimet
* Maksim Udalov – rummut

## Lähteet
Wielka Encyklopedia PWN

**Wielka Encyklopedia PWN** (*Suuri PWN Ensyklopedia*) on puolankielinen yleistietosanakirja, jonka kustansi Wydawnictwo Naukowe PWN Varsovassa, vuosina 2001–2005.

Se tarkoitettiin korvaamaan sosialistisen kauden *[[Wielka Encyklopedia Powszechna PWN]]* (*Suuri Universaali Ensyklopedia*), jonka katsottiin olevan paitsi vanhentunut myös heijastelevan aikakautensa virallista ideologiaa. *Wielka Encyklopedia PWN* on laajempi kuin edeltäjänsä; se sisältää 140&nbsp;000 hakusanaa 30 kirjassa ja yhdessä lisäosassa, ja on edelleen laajin koskaan julkaistu "perinteinen" kirjamuotoinen puolalainen tietosanakirja.

Puolankielinen Wikipedia meni edelle *Wielka Encyklopedia PWN*:stä artikkelien lukumäärällä mitattuna 22. lokakuuta 2005.

## Katso myös
* Puolankielinen Wikipedia
* Wielka Encyklopedia Powszechna PWN, puolankielinen tietosanakirja (1962–1970)
* Internetowa encyklopedia PWN, puolankielinen verkkotietosanakirja
Rosa Smith Eigenmann

**Rosa Smith Eigenmann** (7. lokakuuta 1858 Monmouth, Illinois, Yhdysvallat – 12. tammikuuta 1947 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen iktyologi.

Eigenmann löysi monia kaloja puolisonsa Carl Henry Eigenmannin kanssa. Eigenmann toimi myös Kalifornian tiedeakatemian kuraattorina sekä San Diegon luonnonhistoriallisen museon kirjastonhoitajana. Hänen ja puolisonsa kuvaamia kaloja ovat muuan muassa nevadankilli (*Cyprinodon nevadensis*) sekä *[[Psectrogaster amazonica]]*.

## Lähteet
Laukkujärvi (Jukkasjärvi)

**Laukkujärvi** on Ruotsin Norrbottenissa Jällivaarassa ja Kiirunassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kalixjoen vesistöalueeseen. Se sijaitsee noin 30 kilometriä Kiirunasta länteen.

## Maantietoa
Järvi on noin 5,2 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 390 hehtaaria eli 3,90 neliökilometriä. Järvi ja sen laakso sijaitsee Skandien vuoriketjun reuna-alueella, missä korkeiden tunturien väliset laaksot levittäytyvät alavimmille ja soistuneille alueille. Laakso, johon järvi on muodostunut, on syntynyt viime jääkaudella U-laaksoksi. U-laaksot muotoutuvat, kun virtaava vuoristojäätikkö uurtaa ja kuluttaa laakson kalliopohjaa voimakkaammin kuin sen reunoja pyöristäen laakson profiilin pyöreäksi. Ylempänä laaksossa sijaitseva Paittasjärvi on kahden laakson yhtymäkohdassa. Järven rantaviivan pituus on 12,6 kilometriä pitkä ja sen rannat ovat pääasiassa soistunutta metsämaata. Järvi on harvaan asutulla haja-asutusalueella. Lounaisrannassa sijaitsee muutaman talon Paittasluspa ja pohjoisrannalla hieman suurempi Alalahden kylä. Alalhdesta itään on vielä samankokoinen Kylvimaa ja sitä alavirtaan päin luusuassa on Laukkuluspa. Pohjoisrannan asutus sijaitsee Kiirunasta Nikkaluotkaan menevän tien 870 varressa. Kiirunan ja Jällivaaran välinen kuntaraja kulkee järven keskilinjaa pitkin.

## Vesistösuhteet
Järven valuma-alueen pinta-ala on 1&nbsp;200 neliökilometriä. Suurin osa järveen tulevasta vedestä tulee Paittasjärvestä, joten järveä voi luonehtia läpivirtausjärveksi. Laukkujärven omalla lähialueella sijaitsee vain muutamia tuntureilta alas juokevia puroja. Etelärantaan laskee järvien Unna Rádegaēn ja Stuor Rádekin yhteinen laskuoja Rádekjohka, joka tulee esiin 1&nbsp;014 metriä korkean Biedjasčohkkan takaa. Pohjoisrannan puroista suurin on Aŋasjohka, joka laskee Jolligaksen ja Duomačohkatin rinteilta alas. Laukkujärvi laskee Kalixjoen järviketjussa seuraavana tulevaan Holmajärveen. Järvet kuuluvat Kalixjoen vesistön pääuomaan. Järven luusuan keskivirtaama (MQ) on 25,8 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) 160 m³/s. Myös keskialivirtaama (MLQ) on määritetty 2,6 m³/s. Kun Paittasjärvestä tulee kesivirtaamana 23,9 m³/s, ei järven omalta lähialueelta tule kuin 1,9 m³/s tulovirtaama.

## Lähteet
### Viitteet
Elke König

**Elke König** (s. 28. tammikuuta 1954 Köln, Saksa) on saksalainen kauppatieteilijä ja Euroopan unionin erillisviraston johtaja. Hän on johtanut Euroopan unionissa toimivia pankkeja valvovaa Yhteistä kriisinratkaisuneuvostoa (Single Resolution Board, SRB) viraston perustamisvuodesta 2015 lähtien. Königille hyväksyttiin viiden vuoden jatkokausi joulukuussa 2017.

Ylioppilaaksi valmistumisen jälkeen König opiskeli vuodesta 1972 Kölnin yliopistossa (silloiselta nimeltään Universität Betriebswirtschaftslehre) kauppatieteilijäksi (Diplom-Kaufmann, 1976) ja vuosina 1976–1980 edelleen tohtoriksi (Dr. rer. pol.). 

König työskenteli vuosina 1980–1990 KPMG Deutsche Treuhandgesellschaftissa Kölnissä, jossa toimessa vuodesta 1986 lähtien tilintarkastajana () sekä vuodesta 1988 johtajana ja osakkaana. Vuosina 1990–2002 hän oli vakuutuskonserni Münchener Rückissä (München) johtoryhmän jäsen vastaten tuloslaskennan ja tarkistuksen toimialueesta. Vuosina 2002–2009 hän oli Hannover Rückversicherung AG:n ja E+S Rückversicherung AG:n (Hannover) talousjohtaja. Vuosina 2002–2010 hän toimi Hannover Finanz GmbH:n hallintoneuvoston jäsenenä (Mitglied des Beirats), jona aikana vuodesta 2006 hallintoneuvoston puheenjohtajana. 

Ennen EU-viraston johtotehtäväänsä König johti Saksan talouden tarkastusvirastoa () vuosina 2012–2015.

## Lähteet
Haplocanthosaurus

**Haplocanthosaurus** oli suurikokoinen, pitkäkaulainen ja kasveja syönyt sauropodi, joka eli noin 155–152 miljoonaa vuotta sitten myöhäisjurakaudella.

## Fossiilit

*Haplocanthosauruksen* fossiileja on löydetty Pohjois-Amerikasta. Lajin löysi ensimmäisenä paleontologi John Bell Hatcher, joka nimesi sen vuonna 1903.

## Nimen historia
Alun perin Hatcher antoi lajille nimen *Haplocanthus*, mutta myöhemmin ilmeni, että nimi oli jo käytössä eräällä kalalajilla. Tämän vuoksi hän vaihtoi nimen muotoon *Haplocanthosaurus*.

## Kuvaus

*Haplocanthosaurus* oli yksi pienimmistä sauropodeista. Sen pituus oli noin 22 metriä, korkeus seitsemän metriä, ja se painoi arviolta 13 500 kilogrammaa. Sillä oli pitkä kaula, mutta kallon fossiileja ei ole vielä löydetty, joten sen tarkka ulkonäkö on tuntematon.

## Lähteet
Maria Amélia

**Maria Amélia** (1. joulukuuta 1831 Pariisi, Ranskan kuningaskunta, Heinäkuun monarkia – 4. helmikuuta 1853 Funchal, Madeira, Portugalin kuningaskunta) oli Brasilian keisarikunnan prinsessa.

## Suku ja koulutus
Hänen isänsä oli Brasilian keisari Pedro I ja äitinsä tämän toinen puoliso, saksalainen prinsessa Amélie de Leuchtenberg. Maria Amélian syntyessä hänen isänsä oli jo luopunut kruunusta ja oli maanpaossa Lontoossa. Pedro kuoli Lissabonissa tyttären ollessa kolmivuotias. Maria Amélia kuului Bragança-suvun brasilialaiseen haaraan. Hänet tunnustettiin Brasilian kuningashuoneen prinsessaksi vuonna 1840. Hänen velipuolensa oli Brasilian seuraava keisari Pedro II ja sisarpuolensa Portugalin kuningatar Maria II.

Maria Amélia sai perusteellisen koulutuksen. Koulutuksensa hiomiseksi hän muutti äitinsä kanssa 1840-luvun puolivälissä Müncheniin, jossa asuivat monet hänen äidinpuoleisista sukulaisistaan. Hän oli ahkera opiskelija, jonka opinto-ohjelma käsitti laajan valikoiman aineita. Hän opiskeli retoriikkaa, filosofiaa, historiaa, maantiedettä, saksalaista kirjallisuutta, matematiikkaa ja fysiikkaa. Hän oppi puhumaan ja kirjoittamaan paitsi portugalia myös englantia, ranskaa ja saksaa.

Hänestä tuli erittäin taitava piirtämisessä, maalaamisessa ja pianon soittamisessa. Hän oli älykäs nuori nainen, jolla oli tulinen luonne ja terävä mieli. Maria Amélian opettajan mukaan: "hän on luonnostaan poikkeuksellinen lahjakkuus dialektiikassa, tuolla kyvyllä nuori oikeustieteen opiskelija tekisi omaisuuden."

## Kihlaus
Vuoden 1850 lopulla Maria Amélia palasi äitinsä kanssa Lissaboniin, jossa he asettuivat asumaan Palácio de Janelas Verdesiin.

Maria Amélia kihlautui serkkunsa, Itävallan arkkiherttua Maksimilianin kanssa, joka oli tullut vierailulle alkuvuodesta 1852. Hän sairastui helmikuussa ensin tulirokkoon, josta ei toipunut kunnolla, ja sen jälkeen tuberkuloosiin, ennen kuin kihlaus julkaistiin ja häitä ehdittiin järjestää. Hänet vietiin elokuussa 1852 Madeiralle, missä hän kuoli 21-vuotiaana helmikuussa 1853.

## Perintö
Hänet haudattiin Lissaboniin Bragança-suvun pantheoniin São Vicente de Foran luostariin, josta hänet vuonna 1982 siirrettiin Convento de Santo Antônion luostarin kirkkoon Rio de Janeiroon muitten Brasilian keisarillisen perheen jäsenten joukkoon.

Maria Amélian äiti Amélie de Leuchtenberg vieraili tyttärensä haudalla joka vuosi 4. helmikuuta kuolemaansa asti ja rahoitti "Princesa D. Maria Amélia" -nimisen sairaalan rakentamisen Funchaliin tyttärensä kunniaksi; sairaala on edelleen olemassa. Amélie testamenttasi tyttärensä Baijerissa olevan omaisuuden arkkiherttua Maksimilianille, "jonka olisin tuntenut onnellisena vävynäni, jos Jumala olisi suojellut rakastettua tytärtäni Maria Améliaa".

Maria Amélian sulhanen arkkiherttua Maksimilian teki pyhiinvaelluksen Brasiliaan ja Madeiralle, mikä vaikutti siihen, että hän hyväksyi valinnan Meksikon valtaistuimelle keisari Maksimilian I:nä vuonna 1864. Tämä valinta koitui lopulta hänen kohtalokseen, kun tasavaltalaiset juaristat teloittivat hänet vuonna 1867.

## Lähteet
Trentin–Merseyn kanava

**Trentin–Merseyn kanava** on noin 150 kilometriä pitkä kanava Itä-Midlandsin, Länsi-Midlandsin ja Luoteis-Englannin alueilla Keski-Englannissa. Kanavaan pääsee Trentjoelta Shardlow’n kylässä Derbyshiressä ja sen toinen pää yhdistyy Bridgewaterin kanavaan Runcornin kaupungin liepeillä Cheshiressä. Kanava oli pitkään tärkeä teollisuuden kuljetusreitti, mutta nykyisin se on yksinomaan virkistyskäytössä.

## Historia

Trentin–Merseyn kanavan toivottiin parantavan kuljetusyhteyksiä the Potteries -teollisuusalueelle ja siten vauhdittavan teollista vallankumousta. Seudun nimekkäimmät yläluokan jäsenet ja tehtailijat palkkasivat insinööri James Brindleyn linjaamaan kanavalle reitin Merseyjoelta Trentjoelle. Tehtailija Josiah Wedgwood oli kanavan äänekkäimpiä puolestapuhujia. Hän valmisti helposti särkyviä posliiniesineitä, joita oli turvallisempaa kuljettaa vesiteitse kuin kuoppaisilla teillä. Kun posliini oli toimitettu määränpäähänsä, veneet voitiin lastata paluumatkaa varten Cornwallista kaivetulla savella, jota käytettiin posliinin raaka-aineena.

Suunnitelma *Grand Trunk Canalin* (kuten kanavaa tuolloin kutsuttiin) rakentamiseksi hyväksyttiin Britannian parlamentissa vuonna 1766 – samana päivänä kuin parlamentti antoi luvan rakentaa myös toisen Brindleyn suunnitteleman kanavan, jonka oli määrä yhdistää Grand Trunk Canal Severnjokeen. Ensimmäisenä kanavasta valmistui osuus, joka jää Harecastlen tunnelin eteläpuolelle. Tunnelin rakentaminen kesti 11 vuotta, ja kun se ja muu osa kanavasta lopulta vihittiin käyttöön vuonna 1777, Brindley oli ollut kuolleena jo viisi vuotta.

Kanavasta tuli kapea lukuun ottamatta osuutta, joka ulottuu Shardlow’sta Burton upon Trentiin – se täytyi rakentaa niin leveäksi, että Trentjoelta saapuvat alukset mahtuivat siihen. Vuonna 1875 Cheshiressä otettiin käyttöön Andertonin venehissi, joka yhdisti kanavan 15 metriä matalammalla virtaavaan Weaverjokeen. Samalla levennettiin osuutta Andertonin kylästä Middlewichin kaupunkiin, jotta Weaverjoelta tulevat alukset pystyivät liikkumaan sitä pitkin.

Kanava vaikutti suotuisasti Potteries-teollisuusalueen kehitykseen ja auttoi Burton upon Trentiä nousemaan Ison-Britannian johtavaksi panimokaupungiksi. Kanavaa pitkin rahdattiin pääasiassa hiiltä, suolaa, olutta ja posliinia, ja tavarankuljetukset jatkuivat vilkkaina 1950-luvulle asti. Nykyisin kanava on virkistyskäytössä.

## Kanavayhteydet
Kanavasta on yhteydet ainakin seuraaviin kanaviin:
* Shropshire Union -kanavaan Middlewichissä;
* Macclesfieldin kanavaan Kidsgrovessa;
* Caldonin kanavaan Stoke-on-Trentissä;
* Weaverjokeen Andertonissa (venehissi);
* Staffordshiren–Worcestershiren kanavaan Great Haywoodssa;
* Coventryn kanavaan lähellä Lichfieldiä.

Swarkestonen kylästä on myös yhteys Derbyn kanavaan, mutta se on ollut pois käytöstä kunnostustöiden vuoksi. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Samaneh Beyrami Baher

**Samaneh Beyrami Baher** (; s. 12. kesäkuuta 1991) on iranilainen maastohiihtäjä, alppihiihtäjä ja nurmihiihtäjä.

Beyrami Baher on osallistunut maastohiihdossa useisiin arvokilpailuihin. Beyrami Baher sijoittui Falunin MM-kilpailuissa 2015 sekä vapaan hiihtotyylin 10 kilometrillä että perinteisen hiihtotyylin sprintissä 84:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän hiihti perinteisen hiihtotyylin 10 kilometrillä 91:nneksi ja vapaan hiihtotyylin sprintissä 98:nneksi. Vuoden 2018 talviolympialaisissa Beyrami Baher hiihti perinteisen hiihtotyylin sprintissä 68:nneksi eli viimeiseksi. Beyrami Baher kantoi olympialaisten avajaisissa maansa lippua. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän hiihti perinteisen hiihtotyylin 10 kilometrillä 85:nneksi ja vapaan hiihtotyylin sprintissä 100:nneksi. Oberstdorfissa 2021 hän sijoittui vapaan hiihtotyylin 10 kilometrillä sijalle 102 ja perinteisen tyylin sprintissä sijalle 98. Planicassa 2023 hän oli vapaan tyylin 10 kilometrillä 75:s, yhdistelmäkilpailuissa 53:s ja perinteisen tyylin sprintissä 87:s. Trondheimissa 2025 hän hiihti perinteisen hiihtotyylin 10 kilometrillä 65:nneksi ja vapaan hiihtotyylin sprintissä 105:nneksi.

Nuorempana Beyrami Baher kilpaili alppihiihdossa ja nurmihiihdossa. Alppihiihdossa Beyrami Baher sijoittui Iranin-mestaruuskilpailuissa kymmenenneksi supersuurpujottelussa vuonna 2008. Nurmihiihdossa hän sijoittui supersuurpujottelussa yhdeksänneksi sekä maailmancupissa että nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2010 Dizinissä.

## Lähteet
Virginija Langbakk

**Virginija Langbakk** on liettualainen kielitieteilijä ja Vilnassa toimivan Euroopan tasa-arvoinstituuttin (EIGE) johtaja huhtikuusta 2009 lähtien. Tämä EU:n erillisvirasto hankkii ja jakaa tutkimustietoa sukupuolten tasa-arvosta. 

Langbakk on suorittanut Vilnan yliopistossa maisteritutkinnon kielitieteestä (1980). Ennen EU-virkaansa Langbakk työskenteli useita vuosia tasa-arvoon liittyvissä tehtävissä Ruotsissa muun muassa ohjalmajohtajana SIPU:ssa (, ). Ennen Ruotsin työvuosiaan hän on toiminut Liettuan ulkoministeriössä neuvonantajana (1992–1994) ja   
Kaunasin kaupungin kansainvälisten asioiden päällikkönä (1990–1992). 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Euronews Insider: How equal are Europe's men and women? (interview with director of EIGE Virginija Langbakk, 28.2.2018; video, kesto 4 min 28 s  (youtube.com)
Louise (Argyllin herttuatar)

**Louise** (*Louisa  Caroline Alberta*; (18. maaliskuuta 1848 Buckinghamin palatsi, Lontoo – 3. joulukuuta 1939 Kensingtonin palatsi, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli englantilainen prinsessa, joka kuului Englannin kuningashuoneeseen. Hänestä tuli avioliittonsa myötä Argyllin herttuatar.

## Suku
Hänen vanhempansa olivat kuningatar Viktoria ja prinssi Albert. Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista vanhimmasta pojasta tuli seuraava kuningas Edvard VII, prinsessa Victoriasta tuli Saksan keisarinna, Alicesta Hessenin suurherttuatar ja Alfred avioitui Aleksanteri II:n ja Maria Aleksandrovnan tyttären Maria Aleksandrovna Romanovan kanssa.

Nuoruudessaan Louise toimi äitinsä epävirallisena sihteerinä. Hän oli myös etevä kuvanveistäjä ja taidemaalari, mutta hänen äitinsä ei alkuun hyväksynyt tätä harrastusta, eikä myöskään tyttärensä kannatusta naisten oikeuksille.

## Avioliitto ja lapset
Lucinda Hawksley esittää vuonna 2013 ilmestyneessä elämäkerrassaan Louisesta, että tämä sai ennen avioliittoaan pojan, jonka isä oli hänen veljensä kotiopettaja Walter Stirling, ja että poika annettiin pian adoptoitavaksi kuningatar Viktorian gynekologin pojalle Frederick Locockille. 

Louise rakastui ja meni naimisiin vuonna 1871 Lornen markiisin, John Campbellin kanssa, joka toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä vuosina 1878–1883. Pariskunnalle ei syntynyt lapsia ja he etääntyivät toisistaan muutaman vuoden kuluttua.

## Taiteilija
Louisella sai taidekoulutusta lapsuudesta lähtien, ensin Susan Durantin johdolla vuodesta 1864, sitten Mary Thornycroftin johdolla vuodesta 1867 ja lisäoppitunteja Sir Joseph Edgar Boehmin johdolla. Hän osallistui myös National Art Training Schooliin opetukseen. Kuten monet naistaiteilijat 1800-luvulla, Louise joutui tyytymään koulutukseen, joka oli tarkoitettu teollisille suunnittelijoille ja taideopettajille eikä kuvataiteilijoille. Alastonmallin piirtämisestä ei ollut koulutusta naisopiskelijoille, kuten miestaideopiskelijoille. 

Louisen veistoksia:

* Prinsessa Beatrice, 1864. Marmori, 55,0 x 29,0 x 23,0 cm. Royal Collection Trust, RCIN 53351
* Prinssi Arthur, 1869. Marmori, 61,5 x 33,0 x 26,0 cm. Royal Collection Trust, RCIN 31662.
* Prinssi Leopold, 1869. Marmori, 43,4 x 29,0 x 19,0 cm. Royal Collection Trust, RCIN 34511
* Kuningatar Victoria, 1887. Pronssi, 61,5 x 46 x 41 cm. Leedsin museot ja galleriat, Temple Newsam House
* Omakuva, ei päiväystä. Terrakotta, 63,5 cm. National Portrait Gallery, Lontoo
* Mary Ann Thurstonin hautamuistomerkki Kensal Greenin hautausmaalla. Thurston oli kuningatar Victorian lasten lastenhoitaja 1845–1867.
* Toisen buurisodan siirtomaajoukkojen muistomerkki, pystytetty 1905, St Paulin katedraali, Lontoo

## Perintö
Argyllin herttuatar, prinsessa Louise kuoli 91-vuotiaana Kensingtonin palatsissa 3. joulukuuta 1939. Golden Green Crematorium krematoi hänen ruumiinsa 8. joulukuuta samana vuonna. Hänet on haudattu vanhempiensa Frogmoren mausoleumin ulkopuoliselle Kuninkaalliselle hautausmaalle Windsorin linnan puistoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Racing Point RP19

**Racing Point RP19 ** on Formula 1 -talli Racing Pointin käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat Sergio Pérez ja Lance Stroll.

## Formula 1 -tulokset

## Aiheesta muualla
Scuderia Toro Rosso STR14

**Scuderia Toro Rosso STR14** on Formula 1 -talli Toro Rosson käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat Alexander Albon, Daniil Kvjat ja Pierre Gasly.

## Formula 1 -tulokset

## Aiheesta muualla
Alfa Romeo Racing C38

**Alfa Romeo Racing C38** on Formula 1 -talli Alfa Romeon käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat Kimi Räikkönen ja Antonio Giovinazzi. Auto julkistettiin F1-talvitestien aikana Barcelonassa 18. helmikuuta 2019.

## Formula 1 -tulokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Renault R.S.19

**Renault R.S.19** on Formula 1 -talli Renault’n käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat Daniel Ricciardo ja Nico Hülkenberg.

## Formula 1 -tulokset

## Aiheesta muualla
Williams FW42

**Williams FW42** on Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat George Russell ja Robert Kubica.

## Formula 1 -tulokset

## Aiheesta muualla
Red Bull Racing RB15

**Red Bull Racing RB15** oli Formula 1 -talli Red Bullin käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailivat Pierre Gasly, Max Verstappen ja Alexander Albon.

## Formula 1 -tulokset

## Aiheesta muualla
Haas VF-19

**Haas VF-19** on Formula 1 -talli Haasin käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat Romain Grosjean ja Kevin Magnussen.

## Formula 1 -tulokset

## Aiheesta muualla
Ferrari SF90

**Ferrari SF90** oli Formula 1 -talli Ferrarin käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat Sebastian Vettel ja Charles Leclerc.

Auto kuului kaudella sarjan nopeimpiin yhdessä Mercedeksen ja Red Bullin kanssa. Ferrari SF90 voitti kolme osakilpailua, joista Leclerc voitti kaksi ja Vettel yhden.    

## Formula 1 -tulokset

## Aiheesta muualla
Mercedes-AMG F1 W10 EQ Power+

**Mercedes-AMG F1 W10 EQ Power+** on Formula 1 -talli Mercedeksen käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat Lewis Hamilton ja Valtteri Bottas.

## Formula 1 -tulokset

## Aiheesta muualla
McLaren MCL34

**McLaren MCL34** on Formula 1 -talli McLarenin käyttämä auto kaudella 2019. Autolla kilpailevat Lando Norris ja Carlos Sainz.

## Formula 1 -tulokset

## Aiheesta muualla
Yliruusi

**Yliruusi** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Eino Yliruusi (1899–1974), suomalainen poliitikko
* Tauno Yliruusi (1927–1994), suomalainen kirjailija
Andrea Ammon

**Andrea Ammon** on saksalainen lääkäri ja Ruotsin Solnassa toimivan Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskuksen (ECDC) johtaja vuodesta 2017 lähtien.  

Ammon on työskennellyt ECDC:ssä vuodesta 2005 lähtien, ja vuonna 2015 hänestä tuli tämän EU:n erillisviraston virkaatekevä johtaja. Tätä ennen hän oli Berliinissä sijaitsevassa Robert Koch -instituutissa, jossa hän viimeisenä toimenaan johti tarttuvien tautien epidemologista osastoa. Tässä asemassa hän ylläpiti ja kehitti Saksan kansallista tarttuvien tautien valvontajärjestelmää.

## Lähteet
Madeleine Moreau

**Marie-Madeleine Cécile Moreau** (1. toukokuuta 1928 Hanoi, Ranskan Indokiina – 10. kesäkuuta 1995 Chuelles) oli ranskalainen uimahypääjä, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.

3 metrin ponnahduslaudoissa kilpaillut Moreau saavutti olympiahopeaa Helsingissä 1952 ollen vielä vuonna 2019 ainoa ranskalainen uimahyppyjen olympiamitalisti. Lontoon kesäolympialaisissa 1948 hän sijoittui seitsemänneksi. Vuosina 1947 ja 1950 Moreau voitti Euroopan mestaruuden.

## Lähteet
* Mady Moreau Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Paula Pope

**Paula Jean Myers-Pope** (11. marraskuuta 1934 Lackawanna, New York – 9. kesäkuuta 1995 Ventura, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen uimahypääjä ja olympiamitalisti.

Myers, sittemmin Pope, saavutti kerroshypyistä olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja Roomassa 1960 sekä olympiapronssia Melbournessa 1956. Roomassa hän saavutti hopeaa myös ponnahduslaudalla. Vuoden 1959 Pan-Amerikan kisoista hän voitti tuplamestaruuden.

## Lähteet
* Paula Jean Myers-Pope Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Viktor Thorn

**Viktor Thorn** (s. 11. toukokuuta 1996) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän on kotoisin Bengtsforsista.

Ensimmäisissä arvokisoissaan Râșnovin Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2013 Thorn sijoittui parhaimmillaan 7,5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 14:nneksi. Val di Fiemmen nuorten MM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 24:nneksi. Seuraavan vuoden samoissa kilpailuissa Almatyssä hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 17:nneksi, 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 24:nneksi ja yhdistelmäkilpailussa 30:nneksi. Râșnovin nuorten MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui 10 kilometrin perinteisen  hiihtotavan kilpailussanyhdeksänneksi, 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 11:nneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä 21:nneksi.

Thorn kilpaili ensimmäisen kerran aikuisten arvokilpailuissa Pyeongchangin olympialaisissa 2018 oltuaan perinteisen hiihtotavan sprintissä 27:s ja 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 40:s. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 12:nneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä 20:nneksi.

Maastohiihdon maailmancupissa Thorn kilpaili ensimmäistä kertaa Val Müstairissa joukukuussa 2016. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti oltuaan tammikuussa 2017 Oberstdorfin yhdistelmäkilpailussa 26:s. Kolme päivää myöhemmin hän sijoittui Toblachin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 16:nneksi. Thornin uran parhaat maailmancup-sijoitukset ovat kahdeksannet sijat Falunin vapaan hiihtotavan sprintistä maaliskuulta 2018 ja Otepään perinteisen hiihtotavan sprintistä tammikuulta 2019.

Thorn ilmoitti uransa lopettamisesta huhtikuussa 2021.

## Lähteet
*

### Viitteet
Maria Feodorova

**Maria Aleksejevna Feodorova** (synt. **Jonova** 9. huhtikuuta (J: 28. maaliskuuta) 1859 Pietari, Venäjän keisarikunta – 1934 Helsinki) oli venäläinen maisemamaalari ja viimeisinä vuosinaan myös ikonimaalari.

## Elämäkerta
Maria Feodorova syntyi kirjanpitäjän perheeseen Pietarin lähistöllä. Hän opiskeli Pietarin taiteen edistämisliiton piirustuskoulussa vuodesta 1878 alkaen. Vuodesta 1881 hän opiskeli vapaaopiskelijana Pietarin taideakatemiassa muun muassa Ivan Ivanovitsh Shishkinin oppilaana, mutta ei suorittanut akatemian tutkintoa. Vuonna 1890 hänet palkittiin taideakatemian pienellä ja vuonna 1891 suurella palkintomitalilla. Vuonna 1892 hän valmistui tyttökoulun piirustuksenopettajakoulutuksesta. Hän matkusti paljon Venäjällä, muun muassa Volga-joella. Hän osallistui Pietarin taiteilijaseuran, Moskovan taidekasvattajayhdistyksen ja taideakatemian näyttelyihin. Vuonna 1898 Ivan Aivazovski lähetti taideakatemian neuvostolle vetoomuksen arvonimen myöntämiseksi hänen taiteellisista saavutuksistaan. Feodorova muutti Suomeen vallankumouksen jälkeen 1920-luvun alussa.

Vuonna 1923 hän järjesti yhteisiä näyttelyitä Grigor Auerin (1882–1967) kanssa Viipurissa ja Strindbergin salongissa Helsingissä. Vuodesta 1933 hän oli venäläisten taiteilijoiden yhdistyksen jäsen ja osallistui maisemamaalauksillaan seuran ensimmäiseen näyttelyyn vuonna 1933. Vuonna 1936 esitettiin yhdistyksen iltatilaisuudessa V. P. Szczepanskin taiteilijasta kertova esitys *Venäjän maisemamaalarit*.

## Tuotanto
Maria Feodorovan tunnetuin teos on hänen vuonna 1891 maalaamansa *Huono sää*, jonka Pavel Tretjakov hankki samana vuonna galleriaansa. Teos *Ilta* on yksi taiteilijan keskeisistä teoksista, jota pidetään Pultavan taidemuseossa. Feodorovan maalauksia on myös Taganrogin ja Rjazanin museoissa sekä yksityisissä kokoelmissa Venäjällä ja Suomessa.

Tiedosto:Maria Feodorova (1859-1934) 02.jpg|Maisema joen varrella
Tiedosto:Maria Feodorova (1859-1934) 06.jpg|Rauhallinen hetki joen varrella
Tiedosto:Maria Feodorova (1859-1934) 07.jpg|Kivet rannalla
Tiedosto:Maria Feodorova (1859-1934) 03.jpg|Talvinen auringonlasku

Hän on maalannut Vapahtajan ja Jumalan äidin ikonit Pyhän Nikolauksen kirkolle Helsingissä yhdessä tyttärensä Ludmila Platánin kanssa sekä *Golgatan* ja *Shroudin* ikonit Viipurin ortodoksiselle seurakunnalle.

## Perhe
Feodorovan tytär oli taiteilija Ludmila V. Platán (s. Feodorova 5.8.1885 Pietari – 7.2.1944 Helsinki). Hän oli naimisissa Karl Waldemar Platánin (24.10.1890 Pietari – 7.2.1944 Helsinki) kanssa. Heillä ei ollut lapsia. Molemmat saivat surmansa Helsingin pommituksissa 7. helmikuuta 1944.

## Lähteet
Ann Petrén

**Ann Louise Maria Petrén** (s. 25. toukokuuta 1954 Västerås, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on tehnyt valtaosan urastaan elokuvissa ja televisiossa, mutta myös teatterissa. Näiden lisäksi Petrén on toiminut myös ääninäyttelijänä ja perustanut Boulevardteaternin muiden näyttelijöiden kanssa.

## Elämä ja ura
Ann Petrén on metallurgi Folke Petrénin ja Maud Jacobssonin tytär. Hänen isänisänsä oli juristi, kihlakunnantuomari ja valtiopäivämies Bror Petrén. Hänen isänveljensä oli Ruotsin akatemia jäsen ja Ruotsin suurlähettiläs Sture Petrén. Vuonna 2002 Ann Petrén meni naimisiin muusikko Bengt Bergerin kanssa.

Petrén opiskeli Malmön teatterikorkeakoulunssa. Vuonna 1988 Petrén kiinnitettiin Tukholman kaupunginteatteriin, jossa hän on mm. esittänyt monologia *Vit, rik, fri*. Vuonna 2011 Petrén toimi yhtenä *[[Sommar i P1]]* -ohjelman juontajista.

## Palkintoja ja tunnustuksia

Vuonna 2002 Petrén sai Ruotsin teatterikriitikoiden yhdistyksen teatteripalkinnon. Seuraava vuonna hänet palkattiin parhaan naispääosan Guldbagge-palkinnolla roolista elokuvassa *[[Minkä taakseen jättää]]*. Samana vuonna hän sai myös Jarl Kulle-stipendin. Seuraavana vuonna TV4:n elokuvakronikoitsija Nils Petter Sundgren antoi hänelle Guldsolen-palkinnon tämän roolista Anitana elokuvassa *[[Minkä taakseen jättää]]*. Vuonna 2011 Petrén voitti kahta eri palkintoa: Dagens Nyheterin kulttuuripalkinnon ja Guldbagge-palkinnon parhaasta naispääosasta. Ensimmäisen hän sai erehtymättömästä kyvystään eläytyä ja luoda unohtumattomia hahmoja. Toisen hän voitti roolistaan Jonnana *[[Happy End (vuoden 2011 elokuva)|Happy End]]*. Vuonna 2015 Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa palkitsi häntä kuninkaallisella Litteris et Artibus -mitalilla tämän erinomaisesta työstä näyttelijänä. Samana vuonna Petrén sai myös Per Gannevik -stipendin.

## Filmografia
### Elokuvia

### TV-sarjoja

## Teatteri
### Valikoituja rooleja

## Lähteet
### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Stadsteatern - Ann Petrén
Penisillamiini

**Penisillamiini** (C5H11SNO2) on aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä Wilsonin taudissa ja raskasmetallimyrkytysten hoitamiseen. Sitä on käytetty myös reuman hoidossa, mutta uudemmat lääkkeet ovat korvanneet sen suurimmaksi osaksi. Penisillamiini kuuluu WHO:n ylläpitämään keskeisimpien lääkeaineiden luetteloon.

## Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa penisillamiini on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja etanoliin. Penisillamiini on kiraalinen ja optisesti aktiivinen yhdiste. Sen kiertokyky S-enantiomeerille natriumhydroksidiliuoksessa on -63. Lääkeaineena käytettävä enantiomeeri on S eli D-enantiomeeri. R-eli L-enantiomeeri on myrkyllistä, koska se on pyridoksiiniantagonisti eli se estää pyridoksiinia koentsyyminään käyttävien entsyymien toimintaa.

Penisillamiini muodostaa kelaatteja useiden metalli-ionien esimerkiksi kuparin, sinkin, lyijyn, elohopean ja kullan kanssa. Yhdisteen käyttö Wilsonin taudin hoidossa perustuukin siihen, että penisillamiini muodostaa vesiliukoisen kompleksin kupari-ionien kanssa ja ylimäärä kupari-ioneita poistuu elimistöstä virtsan mukana. Penisillamiinihoidosta on erityisesti hyötyä silloin, kuin potilas kärsii puutteellisesta maksan toiminnasta. Samasta syystä ainetta käytetään myös raskasmetallimyrkytyksissä vastamyrkkynä. Penisillamiinia on myös käytetty vakavan reuman hoidossa, koska se kelatoi kupari-ioneita, lisää kollageenin biosynteesiä ja vaikuttaa ihmisen elimistön immuunivasteeseen. Aineen suhteellisen suuren myrkyllisyyden ja osittain kiistanalaisen tehokkuuden vuoksi sen käytöstä reuman hoidossa on nykyään pääasiassa luovuttu.

## Haittavaikutukset
Penisillamiinilla on useita haittavaikutuksia. Tyypillisimmät haittavaikutukset ovat iho-oireet kuten ihottuma, kuumeilu ja huonovointisuus. Näitä esiintyy 10&ndash;3 %:lla potilaista. Vakavimpia penisillamiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat myastenia gravis, munuaistoksisuus ja luuydintoksisuus. Luuydinsupressio vähentää verisolujen tuotantoa. Haittavaikutukset voivat olla niin vakavia, että hoito joudutaan lopettamaan.

## Valmistus
Penisillamiinia voidaan valmistaa penisilliinistä ja se on useiden penisilliinien aineenvaihduntatuote. Teollisesti sitä valmistetaan tyypillisesti prosessilla, jonka ensimmäinen vaihe on isobutyraldehydin, rikin ja ammoniakin välinen reaktio. Reaktiossa muodostuu 5,5‐dimetyyli‐2‐isopropyltiatsoliinia, joka reagoi vetysyanidin kanssa 4-syano-5,5‐dimetyyli‐2‐isopropyltiatsoliini. Tämä tuote hydrolysoidaan happamissa olosuhteissa penisillamiiniksi. Tuote on raseeminen seos, josta enantiomeerit erotetaan resoluution avulla.

## Lähteet
Jenny Nowak

**Jenny Nowak** (s. 20. elokuuta 2002) on saksalainen yhdistetyn hiihtäjä ja mäkihyppääjä. 

Nowak oli mukana Lahden nuorten MM-kilpailussa 2019 naisten mäkihypyn joukkuekilpailussa hopeaa voittaneessa joukkueessa. 

Yhdistetyssä hän on saavuttanut nuorten MM-kilpailuissa kultaa henkilökohtaisessa ja hopeaa joukkuekilpailussa 2020 sekä kultaa joukkuekilpailussa 2022. Nuorten olympialaisissa hän sai henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia 2020. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti sekajoukkuekilpailussa hopeaa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 11:nneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti sekajoukkuekilpailussa hopeaa sekä oli yhteislähtökilpailussa ja Gundersen-kilpailussa viides. 

Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs kaudella 2021–2022. Ensimmäisen maailmancupin palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Schonachissa helmikuussa 2023. Hän oli kolmas Otepään yhteislähtökilpailussa helmikuussa 2025. Kauden 2022–2023 kokonaiscupissa hän sijoittui kahdeksanneksi, kaudella 2023–2024 seitsemänneksi, kaudella 2024–2025 kahdeksanneksi ja kaudella 2025–2026 kymmenenneksi. Nowak on voittanut naisten yhdistetyn Alpen Cupin.

Novak aloitti yhdistetyn harjoittelemisen vuonna 2009.

## Lähteet
Hemibagrus punctatus

**Hemibagrus punctatus** on juovamonnien (Bagridae) heimoon kuuluva äärimmäisen uhanalainen kalalaji. Thomas Caverhill Jerdon kuvasi lajin tieteelle vuonna 1849.

## Ulkonäkö ja koko
*H. punctatuksella* on punertavat, pyöreäreunaiset evät. Sillä on useita viiksisäikeitä.

## Lähteet
Jättiläismaakotilot

**Jättiläismaakotilot** eli **akaattikotilot** eli **jättietanat** (Achatinidae) on kotiloheimo, jonka lajeja tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa.

## Luokittelu
Jättiläismaakotilot jaetaan 12 alaheimoon, minkä lisäksi on pari sukupuuttoon kuollutta sukua ilman alaheimoa:
* Heimo: **Jättiläismaakotilot** (Achatinidae)
** Alaheimo: Achatininae
** Alaheimo: Coeliaxinae
** Alaheimo: Cryptelasminae
** Alaheimo: Glessulinae
** Alaheimo: Opeatinae
** Alaheimo: Petriolinae
** Alaheimo: Pyrgininae
** Alaheimo: Rishetiinae
** Alaheimo: Rumininae
** Alaheimo: Stenogyrinae
** Alaheimo: Subulininae
** Alaheimo: Thyrophorellinae
** Suku: †*[[Arabicolaria]]*
** Suku: †*[[Pacaudiella]]*

## Lähteet
Chilonopsis

**Chilonopsis** on sukupuuttoon kuollut jättiläismaakotiloiden (Achatinidae) heimoon kuuluva kotilosuku.

## Lajit
Sukuun kuuluu 8 lajia:

* †*[[Chilonopsis blofeldi]]*
* †*[[Chilonopsis exulatus]]*
* †*[[Chilonopsis helena]]*
* †*[[Chilonopsis melanoides]]*
* †*[[Chilonopsis nonpareil]]*
* †*[[Chilonopsis subplicatus]]*
* †*[[Chilonopsis subtruncatus]]*
* †*[[Chilonopsis turtoni]]*
Summeri

**Summeri** on ääntä tuottava koje, joka voi olla mekaaninen, sähkömekaaninen tai pietsosähköinen. Sen tyypillisiä käyttötarkoituksia ovat hälyttimet, ajastimet ja käyttäjän merkinannon, kuten hiiren napsautuksen tai näppäimen painalluksen, vahvistusmerkki. 

## Historia

### Sähkömekaaniset
Joseph Henry keksi sähköisen summerin vuonna 1831. Niitä käytettiin eniten varhaisissa ovikelloissa, kunnes ne väistyivät 1930-luvun alussa pehmeämmän äänensävyn musikaalisten merkkiäänten tieltä. 

### Pietsosähköiset
Japanilaiset valmistajat keksivät pietsosähköisen summerin (kutsutaan myös pietsosummeriksi), jota käytettiin monissa tuotteissa 1970-80-luvuilla. Tämä edistysaskel oli pääosin japanilaisten valmistajien yhteistyössä tekemien ponnistusten ansiota. Ne perustivat vuonna 1951 bariumtitanaatin sovellusten tutkimustoimikunnan, mikä mahdollisti valmistajien toimimisen täydessä yhteistyössä, jolloin syntyi useita pietsosähköisiä keksintöjä.

## Tyypit

### Sähkömekaaniset
Varhaiset summerit perustuivat sähkömekaaniseen järjestelmään, joka oli samanlainen kuin sähköisissä soittokelloissa: ainoastaan kumistin puuttui. Summereissa voitiin käyttää relettä, joka oli yhdistetty katkaisemaan oma käyttövirtansa, mikä aiheutti kosketinten pirisemisen. Nämä kojeet kiinnitettiin usein seinään tai kattoon, jolloin niitä voitiin käyttää kaikukoppina. Englanninkielinen sana "buzzer" on peräisin sähkömekaanisten summereiden rahinasta. 

### Mekaaniset
Mekaanisia summereita käytetään esimerkiksi ovikelloissa ja sähköiskua jäljittelevinä, kätellessä käytettävinä pilailuvälineinä (englanniksi joy buzzer). 

### Pietsosähköiset

Pietsosähköistä summeria voidaan ohjata värähtelypiirillä tai muulla äänisignaalin lähteellä, ja siinä käytetään pietsosähköistä äänenvahvistinta. Napsahdus, pirinä ja piippaus ovat yleisiä ääniä, joita käytetään ilmaisemaan, että painiketta on painettu. 

Pietsosähköinen summeri on riippuvainen kaikukopan resonanssista tai Helmholtzin resonanssista tuottaakseen kuultavissa olevan piippauksen. 

## Nykyaikaiset sovellukset
Vaikka tekniikan kehitys on tehnyt summereista epäkäytännöllisiä, niille ja niiden kaltaisille virtapiireille on yhä käyttöä. Nykypäivän käyttökohteita ovat esimerkiksi: 

* Käyttö uutuudenviehätyksen vuoksi 
* Tuomaristot 
* Opetustarkoitukset 
* Merkinantolaitteet 
* Sähköiset tahtimittarit 
* Visailuohjelmien äänimerkit 
* Mikroaaltouunit ja muut kodinkoneet 
* Urheilutapahtumat kuten koripallopelit 
* Sähköiset hälyttimet 
* Käteltäessä käytettävät, sähköiskua muistuttavan tunteen aiheuttavat pilailulaitteet 

## Lähteet
Suomen huutokauppakeisari esittää: Markku hoitaa

**Suomen huutokauppakeisari esittää: Markku hoitaa** on suomalainen televisiosarja, jonka pääosassa on ''Suomen huutokauppakeisari'' -sarjasta tuttu Markku Saukko ja tämän ystävä Timo Hyppönen. Sarjaa esittää Nelonen.

## Ensimmäinen tuotantokausi

## Juoni

Saukko rientää ympäri Suomea ystävänsä Timon kanssa tarvikkeita pursuavalla pakettiautollaan. He auttavat tavallisia suomalaisia erilaisissa pulmissa, olivat ongelmat sitten pieniä tai suuria. Jokaisessa jaksossa yksi kohteista on julkisuudesta tutun henkilön kummikohde.
 

## Lähteet
Azurina

**Azurina** on koralliahventen heimoon kuuluva kalasuku. Se on kuvattu tieteelle vuonna 1898.

## Lajit
Sukuun kuuluu seuraavat kaksi lajia:

* Galapagosinneitokala (*Azurina eupalama*)
* Pääskyneitokala (*Azurina hirundo*)

## Lähteet
Bjarne Axelsen

**Bjarne Axelsen** (s. 1974) on tanskalainen pöytäjääkiekkoilija ja Kansainvälisen pöytäjääkiekkoliiton ITHF:n presidentti. Hän edustaa Katran-nimistä seuraa. Axelsen on tällä hetkellä pöytäjääkiekon maailmanrankingissa sijalla 56.

## Ura
Axelsen aloitti pelaamisen vuonna 1989. Ensimmäisen virallisen turnauksensa hän pelasi ollessaan 15 vuoden ikäinen. Vuonna 2007 hän voitti Swiss Openin. Vuotta myöhemmin Axelsen voitti Aarhus Openin finaaleissa tanskalaisen Anette Engelin. Vuoden 2009 Slovenia Open-kilpailuista Axelsen voitti hopeaa hävittyään finaalin kroatialaiselle Kristijan Curkovicille. Slovania Open 2010 oli puolestaan edellisen vastakohta; Axelsen pokkasi kullan Curkovicin jäädessä toiselle sijalle. Ruotsinmestaruuskilpailuissa vuonna 2011 Axelsen pääsi kymmenen parhaan joukkoon. Axelsen voitti Slovenia Openin jo toisen kerran perätysten vuonna 2011, tällä kertaa finaalissa tšekkiläisen Michal Zunkan. Vuonna 2012 Axelsen voitti Istra Openin, kun finaalissa kaatui Bernard Rjavec. Axelsenin kenties tunnetuin vastustaja Kristijan Curcovic voitti kilpailuista pronssia. Curcovic voitti Axelsenin jälleen kerran Slovenia Openissa 2012 Anze Bozicin voittaessa pronssia. Norway Openissa 2013 Axelsen voitti pronssia. Vuotta myöhemmin Axelsen voitti samaisesta kilpailusta hopeaa. Eniten pisteitä Axelsen on saanut vuoden 2011 ruotsinmestaruuskilpailuista (815).

## Saavutukset

## Lähteet
Tatjana Volosožar

**Tatjana Andrejevna Volosožar** (, ; s. 22. toukokuuta 1985 Dnepropetrovsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalaissyntyinen, uransa huippuvuosina Venäjää edustanut taitoluistelija. Hän on voittanut joukkuekilpailussa olympiakultaa sekä pariluistelussa olympiakultaa, maailmanmestaruuden ja neljä Euroopan-mestaruutta. Hänen parinaan ovat luistelleet Ukrainan edustajina Petr Hartšenko ja Stanislav Morozov sekä Venäjän edustusvuosina Maksim Trankov.

## Ura

Volosožar osallistui 2000-luvun alussa Petr Hartšenkon parina juniorien maailmanmestaruuskilpailuihin neljä kertaa ja sijoittui parhaimmillaan viidenneksi vuonna 2004. Samana vuonna pari voitti aikuisten Ukrainan-mestaruuden. Vuonna 2003 he sijoittuivat aikuisten EM-kilpailuissa seitsemänneksi ja MM-kilpailuissa 17:nneksi. Vuonna 2004 he olivat MM-kilpailuissa sijalla 14.

Kaudelle 2004–2005 Volosožarin pariksi tuli Stanislav Morozov. He voittivat ensimmäisellä kaudellaan Ukrainan-mestaruuden sekä sijoittuivat EM-kilpailuissa viidenneksi ja MM-kilpailuissa kymmenenneksi. Vuonna 2006 he sijoittuivat Torinon olympialaisissa 12:nneksi ja saman vuoden MM-kilpailuissa jälleen kymmenenneksi. Vuoden 2007 saavutuksia olivat Ukrainan-mestaruus, EM-kilpailujen viides sija ja MM-kilpailujen neljäs sija. Vuonna 2008 Volosožar ja Morozov voittivat Ukrainan-mestaruuden sekä sijoittuivat EM-kilpailuissa neljänneksi ja MM-kilpailuissa yhdeksänneksi. Vuoden 2009 EM-kilpailuissa he sijoittuivat neljänneksi ja saman vuoden MM-kilpailuissa kuudenneksi. Vuoden 2010 tuloksia olivat Ukrainan-mestaruus, neljäs perättäinen nelossija EM-kilpailuissa ja kahdeksas sija Vancouverin olympialaisissa. Paria valmensi viimeisinä vuosina saksalainen olympiamitalisti ja maailmanmestari Ingo Steuer.

Morozovin lopetettua uransa Volosožar siirtyi EM-mitalisti Maksim Trankovin pariksi edustamaan Venäjää. Vuonna 2011 Volosožar ja Trankov voittivat Venäjän-mestaruuden ja saavuttivat MM-hopeaa. Vuonna 2012 he voittivat Euroopan-mestaruuden mutta jäivät MM-kilpailuissa niukasti hopealle oltuaan lyhytohjelmassa vasta kahdeksantena ja noustuaan vapaaohjelman parhaalla suorituksella ylemmäs. Vuonna 2013 he voittivat Venäjän-mestaruuden, Euroopan-mestaruuden, maailmanmestaruuden ja Grand Prix -finaalin. Vuonna 2014 he voittivat Euroopan-mestaruuden ja Sotšissa olympiakultaa. Olympialaisissa he voittivat pariluistelukullan lisäksi joukkuekilpailun kultaa Venäjän joukkueessa.

Volosožarilta jäi kausi 2014–2015 väliin Morozovin olkapäävamman takia. Vuonna 2016 he voittivat vielä Venäjän-mestaruuden ja neljännen Euroopan-mestaruutensa. MM-kilpailuissa he jäivät kuudenneksi. Paria valmensivat Nina Mozer ja Volosožarin entinen luistelupari Stanislav Morozov.

## Yksityiselämä

Volosožar ja Trankov avioituivat elokuussa 2015. Heille syntyi tytär helmikuussa 2017.

## Lähteet
Henkilöliikenne

**Henkilöliikenne** on henkilöiden liikkumista paikasta toiseen erilaisin kulkutavoin. Esimerkiksi kävely, pyöräily, autoilu tai kulkeminen joukkoliikennevälineellä tai taksilla ovat henkilöliikennettä . Julkisen liikenteen matkoista 60% kuljetaan linja-autolla.

## Kotimaan henkilöliikenteen määriä

## Lähteet
* https://www.motiva.fi/ratkaisut/kestava_liikenne_ja_liikkuminen/perustietoa_liikenteesta/henkiloliikenteen_maara 
*Henkilöliikennetutkimus 2016  Liikennevirasto 2018
*Henkilöliikennetutkimus 2010-2011  Liikennevirasto 2012

### Viitteet
Espoon sairaala

**Espoon sairaala** on Länsi-Uudenmaan hyvinvointialueen sairaala, joka sijaitsee Karvasmäen kaupunginosassa. Sairaala aloitti toimintansa 7. maaliskuuta 2017. Sairaala korvasi Puolarmetsän ja Muuralan sairaalat, Jorvin terveyskeskusosastot ja Kauniaisten ja Kirkkonummen terveyskeskussairaalat.

Espoon sairaalan vieressä sen itäpuolella on HUS-yhtymän Jorvin sairaala. Sairaalat ovat tiiviissä yhteistyössä, ja HUS on vuokrannut Espoon sairaalasta tiloja käyttöönsä. Espoon ja Jorvin sairaaloiden välillä on katettu kulkuyhteys ja sairaaloiden yhteiset pysäköintitilat ovat Espoon sairaalan yhteydessä. Sairaala-aluetta kutsutaankin Jorvin sairaalakampukseksi.

## Sairaalan osastot
Espoon sairaalassa on 270 potilaspaikkaa sekä viisi osastoa. Sairaala on erikoistunut ikääntyneiden Espoon, Kauniaisten ja Kirkkonummen asukkaiden hoitoon ja kuntoutukseen. 

### HUS:ille vuokratut tilat
Kun Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin Kätilöopiston sairaalan synnytystoiminta loppui sairaalarakennuksen sisäilmaongelmien takia lokakuussa 2017, ohjattiin Kätilöopiston synnytykset aluksi Jorvin sairaalaan ja Naistenklinikalle. HUS vuokrasi Espoon sairaalasta käyttöönsä korvaavia tiloja, joihin tehtiin tarvittavat muutostyöt. Synnytykset ja synnyttäneiden vuodeosastot Jorvin sairaalasta siirtyivät Espoon sairaalaan helmikuussa 2018; Jorviin jäi yksi synnyttäneiden vuodeosasto.

## Taide
Espoon sairaalassa on panostettu taiteeseen, sairaalassa on useita tilausteoksia ja lisäksi töitä Espoon modernin taiteen museon Emman kokoelmista. Muun muassa sairaalan pääsisäänkäynnin lähellä on Oona Tikkaojan ulkoveistos *Helix* ja sairaalan sisääntuloaulassa Hanna Vihriälän lasiteos *Ketohanhikki*. Sairaalan taidehankinnat valmistuivat vuonna 2017 Sairaalakampuksella on myös varhaisempaa taidetta: Jorvin sairaalan ajorampin vieressä on Auli Korhosen teos *Healing Spirit and Water* (2006) ja Espoon sairaalan ja Keinumäen koulun välisellä nurmialueella on Barbara Tieahon teos *Elon kaaret* (1999).

## Lähteet
*Espoon sairaalan kotisivut 
*HUS:in synnytysosasto

### Viitteet
Pöytäjääkiekon maailmanranking

**Pöytäjääkiekon maailmanranking** (engl. *ITHF World Ranking*) on International Table Hockey Federationin ylläpitämä ranking-lista maailman parhaista pöytäjääkiekkoilijoista. Listan vanhimmat versiot ovat vuodelta 1989. Rankingissa on noin 12100 pelaajaa.

## Pisteytys
Jokaiselta pelaajan pisteisiin lasketaan viisi parasta turnausta. Turnaukset, jotka ovat kaksi vuotta vanhoja, menettävät arvoaan pikku hiljaa. Kuusi vuotta vanhat turnaukset ovat pelaajalle arvottomia.

## Rankingit

### Vuoden 2018 ranking-lista
Tilanne 1. tammikuuta (TOP 10)

*+/- = Sijoituksen muutos viime vuodesta.*

### Vuoden 2017 ranking-lista
Tilanne 1. tammikuuta (TOP 10) 

## Lähteet
Takkahuone

**Takkahuone** on oleskelutila, jonka keskeisenä elementtinä on avotakka tai takkauuni. Se voi toimia olohuoneen rinnalla asunnon toisena oleskeluhuoneena tai liittyä hotellin tai muun majoitusrakennuksen saunatiloihin.

## Historiaa
Takkahuoneita () rakennettiin Pohjoismaissa 1950-luvulta alkaen pientaloihin usein kellarikerrokseen niin, ettei niissä välttämättä ole lainkaan ikkunaa. Seinät ovat tyypillisesti puupaneloidut ja seiniä kiertää kulmasohva, pehmustettuja lavereita tai muita mukavia istumapaikkoja. Takkahuone saatettiin sisustaa rustiikkityylisesti, varustaa baarikaapilla ja somistaa esimerkiksi lomamatkojen matkamuistoilla. Takkahuoneet olivat suosituimmillaan 1960- ja 1970-luvuilla, jolloin niitä käytettiin pientalon varsinaisen olohuoneen sijasta perheen vapaamuotoiseen oleskeluun ja television katsomiseen. 

Suomessa takkahuone on usein saunan yhteydessä ja voi samalla toimia saunan pukuhuoneena. Kotien lisäksi myös hotellisaunojen ja yritysten edustussaunojen oleskelutilat ovat usein takkahuoneen kaltaisia tulisijoineen ja tarjoilumahdollisuuksineen. Niistä voi olla pääsy uima-altaalle, parvekkeelle tai patiolle vilvoittelemaan.

Myös kesämökin tai muun loma-asunnon pääasiallista oleskelutilaa saatetaan kutsua takkahuoneeksi.

Nykyisin pientalojen takkahuoneita muutetaan usein muuhun käyttöön, kuten kodinhoitohuoneeksi, vierashuoneeksi, kotiteatteriksi, lasten leikkihuoneeksi tai nuorten vapaa-ajanhuoneeksi ().

## Lähteet