open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Toyota Corolla Cross

**Toyota Corolla Cross** on Toyotan vuodesta 2020 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka perustuu tekniikaltaan Toyota Corollaan. Se sijoittuu mallistossa pienemmän C-HR:n ja suuremman RAV4:n väliin. Bruneissa mallin nimenä on **Toyota Cross**, lisäksi Kiinassa mallia myydään Corolla Crossin rinnalla myös **Toyota Frontlander** -nimellä. Erona on erilainen keulailme. Frontlander-versiossa keula on samanlainen kuin Japanin markkinoilla myytävässä Corolla Crossissa.

Corolla Cross esiteltiin Thaimaassa heinäkuussa 2020. Moottorivalikoima vaihtelee markkina-alueen mukaan. Euroopassa myytävä versio on aina hybridi 2,0-litraisella bensiinimoottorilla, ja se on saatavana sekä etu- että nelivetoisina versioina. Muilla markkina-alueilla saatavana ovat 1,8- (140&nbsp;hv) ja 2,0-litraiset (177&nbsp;hv) bensiinimoottorit sekä 1,8-litraisen hybridimalli. Kaikkien moottorivaihtoehtojen yhteydessä on aina portaaton CVT-automaattivaihteisto.

 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Seututie 512

**Seututie 512** on Pohjois-Karjalassa kulkeva seututie. Tie kulkee Joensuun Koverosta Joensuun Enon kirkonkylään. Nopeusrajoitus tiellä vaihtelee kuudestakymmenestä kahdeksaankymmeneen kilometriin tunnissa. Keskivuorokausiliikenne 2000-luvun alussa oli noin 200–400 ajoneuvoa vuorokaudessa.

## Reitti ja tieyhteydet

* Kovero (kt 74 ja st 496)
* Aittovaara (yt 15736 ja yt 15738)
* Pirttivaara (yt 15737)
* Saapaskoski (yt 15726)
* Enon kirkonkylä (st 514)

## Lähteet
Hillsborough’n piirikunta (New Hampshire)

**Hillsborough’n piirikunta** () on Yhdysvaltojen New Hampshiren osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 417&nbsp;025 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskukset ovat Nashuan ja Manchesterin kaupungit. Piirikunta on perustettu vuonna 1769.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mercedes-Benz CL-sarja (C215)

**Mercedes-Benz C215** on Mercedes-Benz CL-sarjan toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1999–2006. Se korvasi edeltäneen C140-mallin ja seuraajaksi tuli C216.

## Mercedes-Benz C215 (1999–2006)

Mercedes-Benz S-sarjaan (W220) perustuva C215 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 1999. 

Vuonna 2002 tehtiin uudistuksia etupuskuriin sekä etu- ja takavalojen laseihin. Sivupeileihin tuli maavalot, jotka syttyvät kun ovi tai keskuslukitus avataan. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gabriella Tucci

**Gabriella Tucci** (4. elokuuta 1929 Rooma – 11. heinäkuuta 2020 Rooma) oli italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Tucci opiskeli Accademia nazionale di Santa Ceciliassa ja debytoi Spoletossa vuonna 1951 oopperan *[[La forza del destino]]* esityksessä, jossa lauloi myös Beniamino Gigli. Vuonna 1953 Tucci esiintyi Firenzessä Maria Callasin kanssa Luigi Cherubinin *[[Médée]]n* esityksessä. Hän pääsi uransa edetessä laulamaan esimerkiksi Royal Opera Housessa, Bolšoi-teatterissa, Wiener Staatsoperissa, La Scalassa ja Metropolitan-oopperassa. Viimeksi mainitussa hän teki 260 esiintymistä vuosina 1960–1973. Tucci erikoistui Giuseppe Verdin ja Giacomo Puccinin rooleihin, mutta esiintyi kaikkiaan yli 80:ssä eri roolissa italiaksi, ranskaksi, saksaksi, venäjäksi ja englanniksi. 

Tucci teki kaksi kaupallista levytystä (*[[Pajatso (ooppera)|Pajatso]]* 1959, *[[Trubaduuri (ooppera)|Trubaduuri]]* 1964).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kainuun sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymä

**Kainuun sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymä** eli **Kainuun sote** oli seitsemän kainuulaisen kunnan yhteisesti omistama kuntayhtymä, joka tuotti kaikki julkiset sosiaali- ja terveyspalvelut jäsenkuntiensa alueella. Lisäksi yksi kunta (*) oli kuntayhtymän osajäsen.   

Kuntayhtymän kotipaikka oli Kajaanin kaupunki. Kainuun soten palveluksessa oli yhteensä noin 3&nbsp;700 henkilöä, ja kuntayhtymä oli Kainuun maakunnan suurin työnantaja.

Kuntayhtymän toiminta päättyi osana Sote-uudistusta 31. joulukuuta 2022.Nykyisin alueen sosiaali-, terveys- sekä pelastustoimen palvelut tuottaa Kainuun hyvinvointialue.   

## Jäsenkunnat

## Sairaalat

## Terveyskeskukset ja -asemat

Kussakin Kainuun sosiaali- ja terveyspiirin jäsenkunnassa oli yksi tai useampi terveysasema. Usean terveysaseman yhteydessä toimi terveyskeskussairaala (vuodeosasto), jossa tutkitaan, hoidetaan ja kuntoutetaan lyhytaikaishoidossa seurantaa tai toipumista vaativia potilaita. Vuonna 2021 Kajaanin, Sotkamon, Kuhmon ja Suomussalmen terveyskeskussairaaloissa oli yhteensä noin 100 sairaspaikkaa.
Kajaanissa osa pääterveysasemaa muutti jo syksyllä 2020 keskussairaalan uudisrakennukseen perustettuun  Kajaanin yleislääketieteen poliklinikalle.
(taulukointi kesken, mm. koordinaatteja tuonnempana)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kainuun soten verkkosivut
* Sairaanhoitopiirien yhteystiedot  (kuntaliitto.fi)
Simon Anders Wendelin

**Simon Anders Wendelin** (11. lokakuuta 1793 Kristiinankaupunki – 13. tammikuuta 1861 Kristiinankaupunki) oli suomalainen Kristiinankaupungissa vaikuttanut kauppias, laivanvarustaja ja kauppaneuvos.

Wendelinin vanhemmat olivat Porista 1778 Kristiinankaupunkiin muuttanut tullinhoitaja ja kaupunginkasööri Simon Simoninpoika Wendelin (1752–1819) ja tämän toinen puoliso Rebecca Helena Löfgren. Hän kävi Kristiinankaupungin pedagogiota ja noin vuodesta 1820 alkaen hän toimi itsenäisenä kauppiaana Kristiinankaupungissa. Vuonna 1829 Wendelinistä tuli Ruotsin ja Norjan varakonsuli Kristiinankaupungissa. 

Kristiinankaupungin satamasta vietiin ulkomaille puutavaraa ja tervaa. Tervanvienti oli vuoden 1850 tienoilla 30&nbsp;000 tynnyriä tervaa vuodessa ja Kristiinankaupunki oli Etelä-Pohjamaan suurin tervan vientisatama. Sisämaassa Tampereella toimineet Finlayson & Co ja Frenckellin paperitehdas käyttivät myös Kristiinankaupungin satamaa, tätä liikennettä helpotti Ikaalisista Honkajoen kautta Kristiinankaupunkiin johtanut maantie, jonka rakentaminen alkoi 1840-luvulla. Wendelin oli Kristiinankaupungin suurin tervanviejä ja hän toimi tamperelaistehtaiden asiamiehenä. Wendelin rakennutti vuonna 1845 Kauhajoen Särkikoskelle vesisahan ja hän oli osakkaana karstulalaisessa Kimingin ruukissa. Hän osallistui vuonna 1850 perustetun Suomen Merivakuutusyhdistyksen toimintaan ja oli mukana 1850-luvun alussa yhtiössä joka rakennutti tavallsita kapeamman aluksen Brasiliasta tapahtuvaa kahvintuontia varten.

Krimin sodan aikana Kristiinankaupungin rikkaimpana miehenä pidetty Wendelin laski vaihtorahapulan vuoksi liikkeelle omaa rahaa jota käytettiin Suupohjan alueella. Ennen sodan alkua Kristiinankaupungin purjelaivasto oli ollut Suomen toiseksi suurin Turun jälkeen. Wendelin myi sodan aikana maailmalla purjehtineet aluksensa, mutta hän kärsi silti 55&nbsp;000 hopearuplan tappiot sodan takia.

Wendelin rakennutti 1837 empiretyylisen asuintalon Kristiinankaupungin kauppatorin varrelle ja vuoden 1850 tienoilla hän rakennutti Surutoin-nimisen huvilan puistoineen Storträsketin rannalle. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1850 ja vuonna 1854 hän oli porvarissäädyn edustajana tutkimassa Suomen Pankin tilaa. Wendelin oli Suomen Talousseuran ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen. Hän tuki taloudellisesti Kristiinankaupungin köyhien tyttöjen koulua.

Simon Anders Wendelin oli naimisissa vuodesta 1824 Catharina Margaretha Hellmanin kanssa. Heidän poikiaan olivat lääketieteen professori Anders Ludvig Wendelin (1820–1884), isänsä liikettä jatkanut kauppaneuvos Otto Wendelin ja taidemaalari Ernst Wilhelm Wendelin (1826–1877).

## Lähteet
Guimiliau

**Guimiliau** (bretoniksi *Gwimilio*) on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Morlaix’n kaupungista lounaaseen.

Kunnan nähtävyys on Saint-Miliaun kirkko kirkkopihoineen. Kunta ja kirkko vaurastuivat 1500- ja 1600-luvuilla tekstiilikaupasta. Kirkkoa korjattiin tekemällä siihen näyttävä portaali. Pihalla olevasta suuresta luuhuoneesta tehtiin Sainte-Annen kappeli. Lisäksi pihaan rakennettiin monumentaalinen kalvaarioryhmä.


Tiedosto:4334.Porte_de_Triomphe-Triumphpforte-Enclos_Paroissal-Guimiliau.JPG|Riemukaari
Tiedosto:Entrée_de_l'église_de_Guimiliau.JPG|Portaali
Tiedosto:Calvaire_Guimiliau_France_Finistère.JPG|Kalvaarioryhmä


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Stefan Ilsanker

**Stefan Ilsanker** (s. 18. toukokuuta 1989 Hallein) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 189-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Eintracht Frankfurtia.

Ilsanker pelasi kotimaassaan Mattersburgin ja Red Bull Salzburgin joukkueissa. Kesällä 2015 hän siirtyi Saksaan RB Leipzigin joukkueeseen, joka kaudella 2015–2016 pelasi 2. Bundesliigassa ja nousi vuonna 2016 pääsarjaan. Ilsanker pelasi kaudella 2016–2017 Bundesliigassa 33 ottelua, joista 29 ottelua avauskokoonpanossa, mutta sen jälkeen hänen peliaikansa väheni. Tammikuussa 2020 hän siirtyi Eintracht Frankfurtiin, jossa hän pelasi kevätkauden 2020 aikana 12 ottelua ja teki kaksi ensimmäistä Saksan pääsarjan maaliaan kesäkuussa 2020 Werder Bremeniä vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 27 bundesliigaottelua, joista 17 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin joulukuussa Augsburgia vastaan.

Ilsanker on pelannut Mestarien liigassa kolme ottelua ja Eurooppa-liigassa 30 ottelua.

Ilsanker pelasi Itävallan nuorisomaajoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa Itävallan A-maajoukkueessa hän pelasi toukokuussa 2014 ystävyysottelussa Islantia vastaan. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi Portugalia ja Islantia vastaan. Hän on kesäkuun 25. päivään 2021 mennessä pelannut 53 A-maaottelua eikä ole tehnyt niissä maaleja.

## Lähteet
Sullivanin piirikunta (New Hampshire)

**Sullivanin piirikunta** () on Yhdysvaltojen New Hampshiren osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 43&nbsp;146 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Newportin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1827.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Echizen

**Echizen** voi tarkoittaa:

* Echizenin provinssi, Japanin entinen provinssi
* Echizen, Japanin kaupunki Fukuin prefektuurissa
* Echizen, Japanin maaseutukaupunki Fukuin prefektuurissa
Mijat Gaćinović

**Mijat Gaćinović** (; s. 8. helmikuuta 1995 Novi Sad, Jugoslavia) on serbialais-bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa kreikkalaista AEK Ateenaa.

Gaćinović edusti kotimaassaan FK Vojvodinaa, josta hän siirtyi elokuussa 2015 saksalaisseura Eintracht Frankfurtiin. Hän pelasi Frankfurtissa viiden kauden aikana Bundesliigassa 116 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kevään 2016 kahdesta putoamiskarsintaottelusta ensimmäisessä hän teki joukkueensa tasoitusmaalin. Elokuussa 2020 hän siirtyi Hoffenheimiin, jossa hän ensimmäisellä kaudellaan pelasi 23 bundesliigaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi vain neljä bundesliigaottelua ja siirtyi tammikuussa 2022 lainalle kreikkalaisseura Panathinaikosiin, jossa hän pelasi 13 Kreikan Superliigan ottelua. Kesällä 2022 hän siirtyi AEK Ateenaan, jossa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 30 superliigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Superliigassa 26 ottelua ja teki niissä kolme maalia.

Gaćinović on voittanut Serbian cupin vuonna 2014, Saksan cupin vuonna 2018 sekä Kreikan cupin vuosina 2022 ja 2023. Hän voitti Kreikan liigamestaruuden vuonna 2023. Hän on pelannut Eurooppa-liigassa 29 ottelua ja tehnyt neljä maalia.

Gaćinović edusti alle 17-vuotiaiden ikäluokan maaotteluissa Bosnia ja Hertsegovinaa. Hän voitti Serbian joukkueessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2013 ja alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2015. Ensimmäisen ottelunsa Serbian A-maajoukkueessa hän pelasi maaliskuussa 2017 MM-karsintaottelussa Georgiaa vastaan. Hän teki maalin ensimmäisessä A-maaottelussaan kuten myös toisessa Moldovaa vastaan. Hän on kesäkuun 9. päivään 2024 mennessä pelannut 27 A-maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.

## Lähteet
Fides (parkki)

**Fides** oli suomalainen parkkilaiva, joka haaksirikkoutui Etelä-Australiassa Kengurusaaren edustalla 21. toukokuuta 1860. Haaksirikossa menehtyi laivan kapteeni ja yhdeksän miehistön jäsenta. Laivan omisti kristiinankaupunkilainen Carl-Gustav Hydén.

Fides oli rakennettu Kristiinankaupungissa vuonna 1857. Laiva lähti viimeiselle matkalleen Kristiinankaupungista syyskuussa 1859, lastina oli puutavaraa ja tervaa. Lontoossa laivaan lastattiin maataloustarvikkeita, viinaa, vaatteita ja ruutia Australiaan suuntautuvaa matkaa varten. Fides pirstoutui kalliota vasten Snug Coven lähellä Kengurusaaren pohjoisrannikolla 21. toukokuuta 1860 vastaisena yönä ja laiva tuhoutui parin tunnin aikana. Viisi miehistön jäsentä pelastui saaren rantaan ja kuljettuaan kolmen päivän ajan tiheän pensaikon läpi he pääsivät Cape Bordan majakalle. Yksi haaksirikossa kuollut miehistön jäsen on haudattu majakan lähellä ja paikalla on myös haaksirikon muistomerkki joka paljastettiin vuonna 2008. Urheilusukeltajat ovat nostaneet 1960- ja 1970-luvuilla laivan hylystä muun muassa laivakellon ja ehjinä säilyneitä oliiviöljypulloja.

Kristiinankaupungin merimuseo on koonnut kiertäväksi näyttelyksi suunnitellun, laivan haaksirikosta kertovan Fides-näyttelyn australialais-suomalaisena yhteistyönä. Näyttely on ollut esillä Australiassa ja Suomessa.

## Lähteet
Echizen (Fukui)

**Echizen** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Fukuin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Takefun altaan eteläreunalla. Hinojoki virtaa kaupungin läpi. Kaupunkia ympäröivät kolmelta puolelta vuoret, mukaan lukien ”Echizenin Fujiksikin” kutsuttu Hinovuori. Echizenissä on 82&nbsp;512 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 230,70 neliökilometriä.

Echizenin kaupunki perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Takefun kaupunki ja Imadaten maaseutukaupunki. Uuden kaupungin nimeksi valittiin Echizen, koska entisen Echizenin provinssin hallintokeskus sijaitsi muinoin Takefun alueella. Samoin siellä oli Echizenin provinssitemppeli eli Echizen Kokubun-ji. Heian-kaudella kaupungissa asui Murasaki Shikibu. Takefu kehittyi myöhemminkin hallinnollisena keskuksena ja vuodesta 1575 lähtien linnanaluskaupunkina Maeda Toshiien hallinnassa. Edo-kaudella se kuului Fukuin daimiokuntaan. Perinteisiä elinkeinoja ovat teräaseiden, korkealuokkaisen japaninpaperin, kattotiilten ja huonekalujen valmistus. Edo-kaudella Takefu tunnettiin etenkin sirpeistään, mutta nykyisin kaupungissa tuotetaan pääasiassa veitsiä. Sinne on sijoittunut myös elektroniikka-, auto- ja tekstiiliteollisuutta. Maaseutualueilla viljellään riisin ja ohran lisäksi vihanneksia ja hedelmiä. 

Echizenin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat muun muassa Ōmushi-jinjan, Ōshio Hachiman-gūn ja Ōtaki-jinjan šintolaiset pyhäköt sekä Jōfuku-jin temppelin puutarha. Kaupunki tunnetaan myös *[[Echizen-manzai]]*-komediaperinteestään. Echizeniä palvelevat JR Nishi-Nihonin Hokuriku-päälinja ja Fukui-rautateiden Fukubu-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Otaki Shrine 2.jpg|Ōtaki-jinja
Tiedosto:Mountain Hino, Echizen, Fukui Prefecture.jpg|Hinovuori
Tiedosto:Takefu district Echizen city Aerial photograph.1975.jpg|Takefu vuoden 1975 ilmakuvassa
Tiedosto:Sundome Fukui 2014-12-27 01.JPG|Sun Dome Fukui -areena
Tiedosto:Takefu Station 2019,08.jpg|Takefun rautatieasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Puumalan hyvinvointiasema

**Puumalan hyvinvointiasema** on Puumalan kirkonkylällä toimiva kunnallinen sosiaali- ja terveysasema. Vuoden 2017 alusta Puumalan terveys- ja sosiaalipalveluiden toteuttamisesta on vastannut usean kunnan yhteisen Etelä-Savon sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä Essote. Heti vuonna 2017 Essote vähensi terveysaseman palveluja, esimerkiksi supistamalla lääkärin vastaanottoaikoja Puumalassa. 

Puumalan osin kaksikerroksinen, tiilirunkoinen terveysasemarakennus on alkujaan vuodelta 1974. Terveysasemaa kunnostettu esimerkiksi peruskorjauksella 2010-luvun alkupuolella.

Terveysaseman laboratoriotoiminnoista vastaa Itä-Suomen laboratoriokeskuksen liikelaitoskuntayhtymä (ISLAB), jonka osaomistaja Essote on.

Etelä-Savossa terveysaseman sijaan vuodesta 2017 käytetty hyvinvointiasema-nimitys on herättänyt keskustelua. Esimerkiksi kielen ymmärrettävyyden kannalta ilmaisua on pidetty harhaanjohtavana ja jopa hallintolain vastaisena. Kielellisesti selkeämpää on kutsua toimipistettä edelleen Puumalan sosiaali- ja terveysasemaksi.
  
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Essote - sairaaloiden ja hyvinvointikeskusten osoitteet ja kartat  (essote.fi)
Gabriel Bateman

**Gabriel Bateman** (s. 10. syyskuuta 2004, Turlock) on yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä, joka on tullut tunnetuksi kauhuelokuvista *[[Lights Out (elokuva)|Lights Out]]*, *[[Annabelle]]* ja ''Child's Play''. Hänen vanhempansa ovat Jonelle ja Tim Bateman. Hänen isosiskonsa on näyttelijä Talitha Bateman.

## Rooleja
* Child's Play – Andy, 2019
* Lights Out – Martin, 2016
* Annabelle – Robert, 2014
* Greyn anatomia – Jared Cole, 2014

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Gabriel Bateman Instagramissa
* Lights Out -elokuvan arvostelu Ilta-Sanomat
* Child's Play -elokuvan arvostelu Hämeen Sanomat
Lights Out (elokuva)

**Lights Out** on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Teresa Palmer ja Gabriel Bateman. Elokuvan on ohjannut ruotsalainen David F. Sandberg. Käsikirjoittaja on Eric Heisserer. Elokuvasta on myös samanniminen lyhytelokuva.

## Juoni
Elokuvan alussa perheellinen mies on iltavuorossa työpaikallaan. Hänen työkaverinsa kertoo hänelle, että paikassa on jotain omituista. Mies ei kuitenkaan usko naista, vaan lähettää hänet kotiin, jääden itse vielä töihin. Yhtäkkiä mies näkee mustan henkiolennon, joka lopulta tappaa hänet. Häntä jäävät suremaan hänen vaimonsa Sophie ja poikansa Martin. Martinilla on myös vanhempi siskopuoli nimeltä Rebecca, joka asuu jo omillaan. Lapsilla on sama äiti.

Martin asuu yhdessä äitinsä kanssa, ja huomaa, että äiti puhuu jollekin pimeässä. Martin myös näkee vilaukselta saman henkiolennon, joka tappoi hänen isänsä. Myöhemmin Martin nukahtaa koulussa, ja hänen siskonsa Rebecca pyydetään hakemaan häntä. Martin kertoo siskolleen, ettei hän pysty nukkumaan kotonaan. Hän kertoo myös, että äidillä on erikoinen ystävä nimeltä Diana. Rebeccakin tietää Dianasta, ja pitää äitiään hulluna.

Rebecca ottaa Martinin luokseen, jolloin hän saa nukuttua paremmin. Rebecca aikoo selvittää, kuka tai mikä Diana on. Hän tutkii äitinsä tavaroita, ja löytää Dianan potilaskertomuksen. Hän myös tajuaa, että heidän äitinsä on ollut lapsena mielisairaalassa, jossa hän tapasi Dianan. Dianalla oli harvinainen ihosairaus, minkä vuoksi hän ei voinut olla valossa. Dianalla oli pakkomielle heidän äitiään kohtaan. Myöhemmin Diana oli palanut elävältä epäonnistuneessa hoitotoimenpiteessä.  

Myöhemmin Diana aikoo tappaa Rebecan ja Martinin, jolloin heidän äitinsä pelastaa lapsensa ampumalla itseään päähän. Samalla Diana katoaa. 

## Keskeisimmät roolit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*  elokuvan traileri
*  lyhytelokuva
*
Puhdas matematiikka

**Puhdas matematiikka** on matematiikan osa-alue, joka tutkii matematiikan sisäisiä asioita. Toisin kuin soveltavassa matematiikassa, jossa matematiikan tietoa soveltamalla pyritään ratkaisemaan tosielämän ongelmia, ei puhtaalla matematiikalla ole ensisijaisesti sovelluskohteita. Puhtaassa matematiikassa tutkitaan matemaattisia rakenteita täsmällisin päättelysäännöin. Puhtaassa matematiikassa tutkitaan esimerkiksi matematiikan aksioomia ja päättelyjä. Lukuteoria on monilta osin puhdasta matematiikkaa. 

Raja puhtaan ja soveltavan matematiikan välillä on häilyvä. Puhtaalle matematiikalle usein keksitään sovelluskohteita. Näin on käynyt salaustekniikassa (esim. RSA-salaus).

Puhdasta matematiikkaa on tutkittu jo Antiikin Kreikassa, mutta terminä se vakiintui 1900-luvun alkupuolella.

## Katso myös
* Sovellettu matematiikka

## Lähteet
Kohti Marsia

**Kohti Marsia** (engl. Mars Needs Moms) on yhdysvaltalainen animaatioelokuva vuodelta 2011, tieteiskirjallisuus- ja seikkailugenreistä. Elokuvan on ohjannut Simon Wells, ja se perustuu Berkeley Breathedin samannimiseen lastenkirjaan.

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
*
Luettelo New Hampshiren piirikunnista

Tämä on **luettelo New Hampshiren osavaltion piirikunnista**. New Hampshiressa on kymmenen piirikuntaa.

## Aiheesta muualla
Kaatuneiden urheilijoiden muistokilpailut (jalkapallo)

**[[Kaatuneiden urheilijoiden muistokilpailut]]** järjestettiin vuonna 1940 Helsingissä 20.–22. heinäkuuta. Jalkapallo-ottelut olivat 20. heinäkuuta Olympiastadionilla. Vastakkain olivat Suomen Palloliiton ja Työväen Urheiluliiton Helsingin ja liittojen mestarit eli Helsingin mestareina vastakkain HJK ja Helsingin Kullervo sekä liittojensa mestareina TPS ja KTP. Otteluiden kesto oli poikkeuksellisesti 2 × 30 minuuttia.

## Ottelut

## Lähteet
Joseph Marx

**Joseph Marx** (11. toukokuuta 1882 Graz – 3. syyskuuta 1964 Graz) oli itävaltalainen säveltäjä, musiikkitieteilijä ja musiikkipedagogi.

Marx syntyi itävaltalaisen isän ja italialaisen äidin poikana. Hän opiskeli Grazin yliopistossa filosofiaa, taidehistoriaa sekä saksaa ja sai filosofian tohtorin arvon vuonna 1909. Marx sai myös sävellysopetusta Erich Wolf Degneriltä ja teki väitöskirjansa musiikkiaiheesta syvennettyään musiikkitieteeseen. Marxin vanhemmat toivoivat pojastaan juristia, joten vanhempien ja pojan välit katkesivat joksikin aikaa kokonaan. Marx kuitenkin aloitti ammattimaisen säveltämisen 26-vuotiaana ja herättikin tunnettujen laulajien mielenkiinnon lauluillaan, jotka sävelsi Hugo Wolfin tyylistä vaikutteita ottaen.

Marx muutti vuonna 1914 Wieniin, jossa aloitti työskentelyn musiikin teorian professorina. Itävalta-Unkarin kaatumista seurasi uudelleen organisoitumisen tarve, joten Keisarillisen musiikkiakatemian tilalle tuli Wienin musiikkikorkeakoulu, jonka rehtorina Marx toimi vuoteen 1927 Ferdinand Löwen seuraajana. Sävellystyössään Marx keskittyi 1920-luvulla sinfonisiin teoksiin, joihin kuuluivat *Eine Herbstsymphonie* ja *Romantisches Klavierkonzert*. Marx edusti säveltäjien ryhmää, johon kuuluivat hänen ohellaan Erich Wolfgang Korngold, Alexander von Zemlinsky ja Wilhelm Grosz. Tämän ryhmän jäsenet eivät omaksuneet Arnold Schönbergin, Anton Webernin ja Alban Bergin sarjallisuutta enteilleitä tyylejä eivätkä atonaalisuutta muutenkaan. Kansainvälinen nykymusiikkiseura (ISCM) suosi vahvasti Schönbergin suuntausta, joten Marx ja Korngold perustivat vuonna 1923 oman festivaalinsa tarkoituksenaan tuoda näkyviin paras moderni ei-dodekafoninen musiikki.

Kemal Atatürk kutsui Marxin ensimmäisenä länsimaalaistaiteilijana Turkkiin, jossa säveltäjä matkusteli vuosina 1932–33. Hän toimi neuvonantajana Ankaran valtionkonservatorion perustamishankkeessa ja kehitti Turkin musiikkielämää eurooppalaisten mallien mukaan. Natsihallinnon myötä Marx menetti viralliset asemansa, mutta toisen maailmansodan aikana hän pääsi esiintymään puhujana kulttuuritapahtumissa ja osallistui juutalaisperheiden salaiseen auttamistyöhön. Toisen maailmansodan jälkeen Marx pääsi jatkamaan jo vuonna 1931 aloittamaansa työtä musiikkikriitikkona Wienin lehdistössä. Noin vuoden 1930 jälkeen Marx keskittyi orkesterimusiikin sijaan kamarimusiikin tekemiseen. Hän julkaisi myös musiikin teorian oppikirjoja ja musiikkiartikkeleidensa kokoelmia.

Vuosina 1947–1964 Marx toimi Itävallan säveltäjäliiton puheenjohtajana. Hänen seuraajansa oli Robert Schollum. Hän oli suuressa suosiossa etenkin 1950-luvulla ja työskenteli maansa tonaalisen taidemusiikin eturintamassa. Kuolemansa jälkeen hän jäi pitkälti unohduksiin sävellystyyliltään vanhoilliseksi leimautuneena; hänen laulunsa, joita kaikkiaan on noin 150, kuitenkin pysyivät ohjelmistossa. Marxin teoksia on julkaissut Universal Edition. Huhtikuussa 2006 hänen tuotantonsa näkyvyyden lisäämiseksi perustettiin Joseph Marx -seura (Joseph–Marx-Gesellschaft).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Joseph–Marx-Gesellschaft , 
* IMSLP: nuotteja
Miah Persson

**Miah Persson** (s. 1969) on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan sopraano.

Persson opiskeli oikeus- ja sosiaalitieteitä ennen lauluopintojen suorittamista Tukholman oopperakorkeakoulussa. Vuonna 1998 hän teki ensiesiintymisensä näyttämöllä Susannan roolissa *[[Figaron häät]]* -oopperassa, ja pian hänet otettiin Ruotsin kuninkaallisen oopperan vakituiseksi esiintyjäksi. Kansainvälistä näkyvyyttä hän sai esiintymällä Alessandro Scarlattin *[[Griselda (Scarlattin ooppera)|Griseldan]]* nimiroolissa Staatsoper Unter den Lindenissa vuonna 2000. Vuonna 2009 Persson teki ensimmäisen esiintymisensä Metropolitan-oopperassa *[[Ruusuritari]]n* Sophiena. Hän sai vuoden 2011 alusta alkaen käyttöoikeuden hovsångerska-arvonimeen. Perssonilla on ollut oopperarooleja muiden muassa Michel van der Aan, Benjamin Brittenin, Claudio Monteverdin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Richard Straussin ja Igor Stravinskyn teoksissa.

Persson on pitänyt resitaaleja esimerkiksi Wigmore Hallissa, Wiener Konzerthausissa, Amsterdamin Concertgebouwissa ja Carnegie Hallissa. Hänen konserttiohjelmistoonsa ovat kuuluneet Johann Sebastian Bachin H-mollimessu ja Matteus-passio, Gustav Mahlerin sinfoniat nro 2 ja nro 4, Richard Straussin *[[Vier letzte Lieder]]* sekä Edvard Griegin, Clara Schumannin ja Robert Schumannin laulut.

## Lähteet
Ernst Vilhelm Wendelin

**Ernst Vilhelm Wendelin** (11. marraskuuta 1826 Kristiinankaupunki – 1. marraskuuta 1877 Kristiinankaupunki) oli suomalainen taidemaalari.

Wendelinin vanhemmat olivat kristiinankaupunkilainen kauppias, raatimies ja kauppaneuvos Simon Anders Wendelin ja Margareta Katarina Hellman. Hän kävi Helsingin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella Helsingissä 1844.

Wendelin opiskeli Düsseldorfin taideakatemiassa 1852–1853. Hän omisti Kirkkonummen Strömsbyn tilan 1863–1870.

Wendelinin veljiä olivat kauppaneuvos, laivanvarustaja Otto Wendelin ja lääkäri, professori Anders Ludvig Wendelin.

## Maalauksia
* *Tupalaiset*, öljymaalaus. 

## Lähteet
Wilhelm Grosz

**Wilhelm Grosz** (11. elokuuta 1894 Wien – 10. joulukuuta 1939 New York) oli itävaltalainen säveltäjä, lauluntekijä ja pianisti. Hän ei pitäytynyt yhden genren rajoissa vaan esimerkiksi yhdisti jazzia klassiseen konserttimusiikkiin.

Grosz sai pianonsoiton opetusta Richard Robertilta sekä sävellystunteja Richard Heubergeriltä, Robert Fuchsilta ja Franz Schrekeriltä. Grosz sai tohtorinarvon musiikissa Guido Adlerin ohjauksessa. Vuonna 1920 hän aloitti työskentelyn Nationaltheater Mannheimissa. Hänen orkesterisävellyksiään kantaesittivät vuonna 1921 Staatskapelle Dresden ja Wienin filharmonikot. Grosz pääsi vuonna 1927 Ultraphon-levy-yhtiön taiteelliseksi johtajaksi ja muutti Elisabeth-vaimonsa sekä poikapuolensa kanssa Berliiniin.

Grosz sävelsi cabaretmusiikkia, balettia sekä elokuvamusiikkia, josta ensimmäisenä esimerkkinä oli *[[Wer nimmt die Liebe ernst?]]*. Vuonna 1930 Groszille syntyi tytär Eva Annelise. Adolf Hitlerin valtaannousun jälkeen perhe pakeni takaisin Wieniin, josta se vuonna 1934 muutti Lontooseen. Grosz aloitti yhteistyön sanoittaja Jimmy Kennedyn kanssa. Yhteistyössä kaksikko teki eräitä Denmark Streetin ("Lontoon Tin Pan Alley") suosituimmista hiteistä; näihin kuuluivat "Isle of Capri", "Red Sails in the Sunset", "Harbour Lights" ja "At the Cafe Continental". Lapsille suunnattua musiikkia Grosz teki Rose Fylemanin kanssa. 

Grosz sai kutsun Hollywoodiin ja matkusti huhtikuussa 1939 vaimonsa kanssa New Yorkiin. Tytär jätettiin isovanhempien ja muiden läheisten huostaan Eurooppaan. Groszin neuvottelut Yhdysvalloissa olivat menestyksekkäät, ja hän ehti aloittaa työskentelyn maassa. Toinen maailmansota esti pääsyn Eurooppaan, jossa tytär oli. Tämä loi painetta Groszille, joka kuoli vielä samana vuonna sydäninfarktiin ollessaan esiintymässä resitaalissa. Jäljelle jäänyt perhe palasi yhteen New Yorkissa sodan päätyttyä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Robert Fuchs

**Robert Fuchs** (15. helmikuuta 1847 Frauental an der Laßnitz – 19. helmikuuta 1927 Wien) oli itävaltalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi.

Fuchs oli musikaalisesta perheestä. Hänen isänsä Patriz Fuchs (1789–1867) oli säveltäjä, kuten myös hänen isoveljensä Johann Nepomuk Fuchs. Vuonna 1865 Robert Fuchs muutti Wieniin, jossa opiskeli Anton Brucknerin, Felix Otto Dessoffin ja Joseph Hellmesberger vanhemman johdolla. Kymmenen vuotta myöhemmin hänestä itsestään tuli musiikin teorian professori Wienissä. Tässä tehtävässä hän toimi 37 vuoden ajan. Fuchsilla oli lukuisia tunnettuja oppilaita, kuten George Enescu, Edmund Eysler, Leo Fall, Richard Heuberger, Erich Wolfgang Korngold, Gustav Mahler, Eusebius Mandyczewski, Franz Schmidt, Franz Schreker, Jean Sibelius, Robert Stolz, Richard Strauss, Hugo Wolf ja Alexander von Zemlinsky.

Fuchsin tuotantoon kuuluu sinfonioita, kaksi oopperaa (*Die Königsbraut*, *Die Teufelsglocke*), kamarimusiikkia eri kokoonpanoille, konsertto pianolle, piano- ja urkuteoksia, lauluja sekä messuja. Fuchs tunnetaan kuitenkin parhaiten viidestä serenadista, jotka sävelsi jousi- ja kamariorkestereille. Fuchsin sävellystyyliin vaikutti esimerkiksi hänen ystävänsä Johannes Brahms. Säveltäjänä ja pedagogina toimimisen lisäksi Fuchs työskenteli urkurina Wienin piaristikirkossa sekä keisarinhovissa ja Gesellschaft der Musikfreunden konserttien kapellimestarina.

Fuchs sai kunniahaudan Wienin keskushautausmaalta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Nils Adolf Rosenbröijer

**Nils Adolf Bröijer**, aateloituna vuodesta 1823 *Rosenbröijer* (28. lokakuuta 1798 Asikkala – 4. maaliskuuta 1890 Tampere) oli suomalainen postimestari ja taidemaalari.

Rosenbröijerin vanhemmat olivat Jaalan Vuorilahdessa maatilan omistanut majuri Adolf Johan Bröijer (k. 1824) ja Eva Kristina Wiander. Hän kävi Viipurin piirikoulua ja Viipurin lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1816.

Rosenbröijer suoritti Suomen asiain komitean tutkinnon 1820 ja hän oli Turun hovioikeuden auskultanttina 1823. Hän oli Suomen asiain komitean ylimääräisenä kanslistina Pietarissa vuodesta 1821 alkaen ja hänet introdusoitiin vuonna 1825 Suomen ritarihuoneeseen. Rosenbröijer omisti maatilan Helsingin pitäjän Laajasalossa. Hän toimi postijohtokunnan ylimääräisenä kamarikirjurina vuodesta 1841 ja oli Tampereen postimestarina 1842–1862.

Rosenbröijer osallistui Ruotsin kuninkaallisen taideakatemian näyttelyyn vuonna 1829 maisemamaalauksellaan ja vuonna 1833 hän oleskeli Tukholmassa ja maalasi siellä maisemamaalauksia. 

Rosenbröijer oli naimisissa 1830–1858 Sofia Vilhelmina Leopoldin (k. 1858) kanssa. Heidän poikiaan olivat tehtailija, arkkitehti Alfred Edvard Rosenbröijer ja postijohtokunnan kielenkääntäjä, valtiopäivämies Adolf Theodor Rosenbröijer (1837–1894). 

## Lähteet
Felix Petyrek

**Felix Petyrek** (14. toukokuuta 1892 Brno – 1. joulukuuta 1951) oli itävaltalainen säveltäjä.

Petyrek varttui Wienissä ja sai varhaista musiikkikasvatusta August-isältään, joka oli urkuri. Petyrek opiskeli sittemmin Wienin musiikkiakatemiassa pianonsoittoa Leopold Godowskyn ja Emil von Sauerin sekä sävellystä Franz Schrekerin johdolla. Hän suoritti opintoja myös Wienin yliopiston filosofian laitoksella opettajanaan Guido Adler. Vuosina 1915–1918 Petyrek suoritti asepalvelusta, jonka aikana toimi sotavankien vartijana ja keräili samalla kansanlauluja Itä-Euroopan eri traditioiden piiristä. Näitä julkaisi Universal Edition. Petyrek valmistui opinnoistaan kunniamaininnoin vuonna 1919 ja pääsi tämän jälkeen Mozarteumin opettajaksi Salzburgiin.

Vuonna 1921 Petyrek muutti Berliiniin. Myöhemmin hän asui myös Arlesheimissa (Sveitsi) ja Abbaziassa (nykyinen Opatija, Kroatia). Abbaziassa ja Salzburgissa Petyrek alkoi järjestää pianon ja sävellyksen kesäkursseja. Näiden merkeissä Petyrek tapasi Loris Margaritisin, jonka kanssa ystävystyi. Vuoteen 1926 saakka Petyrek järjesti myös monia konsertteja Saksassa, jossa hänet yhdistettiin avantgardeliikkeeseen. Kesällä 1926 Petyrek sai kutsun opettamaan pianoa ja sävellystä Ateenan konservatorioon. Seuraavien vuosien aikana hän järjesti Dimitri Mitropouloksen kanssa lukuisia konsertteja Ateenassa ja Salzburgissa. Kreikasta palattuaan Petyrek opetti vuosina 1930–1950 Stuttgartissa, Leipzigissa ja Wienissä. Vuonna 1950 hänelle myönnettiin Itävallan musiikin valtionpalkinto.

Petyrekin tuotantoon kuuluu esimerkiksi pianoteoksia sekä kamari-, vokaali- ja näyttämömusiikkia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Emil von Sauer

**Emil George Konrad von Sauer** (8. lokakuuta 1862 Hampuri – 27. huhtikuuta 1942 Wien) oli saksalainen pianisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä. Hän tuli tunnetuksi pitkästä konserttiurastaan virtuoosisena esiintyjänä.

Sauer opiskeli Nikolai Rubinšteinin johdolla Moskovan konservatoriossa vuosina 1879–1881 ja sitten Franz Lisztin johdolla Weimarissa 1884–1885. Rubinšteinin johdolla suoritettuja opintoja tuki opettajan veli Anton Rubinstein. Sauer piti lukuisia konserttikiertueita vuosien 1882–1936 välisenä aikana. Kaksi näistä (1898–99, 1908) suuntautui Amerikkaan. Lontoossa Sauer esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1882, Berliinissä tammikuussa 1885 ja Carnegie Hallissa tammikuussa 1899. Vuosina 1901–1907 Sauer johti Wienin musiikkiakatemian pianonsoiton laitosta, ja vuosina 1915–1922 hän johti oppilaitoksen pianonsoiton mestarikoulua. Näiden kausien välillä hän asui Dresdenissä, johon suuntasi jälleen vuonna 1922.

Sauerilta on säilynyt levytyksiä, joilla on kuultavissa Lisztin, Frédéric Chopinin, Franz Schubertin ja Robert Schumannin teosten tulkintoja. Varhaisimmat hänen tekemistään levytyksistä ovat vuoden 1923 paikkeilta. Sauer pääsi Kunnialegioonan jäseneksi; tuolloin ainoat pianistit, jotka hänen lisäkseen olivat saaneet tämän huomionosoituksen, olivat Ignacy Paderewski, Anton Rubinstein ja Franz Liszt. Vuonna 1917 Sauer sai Itävalta-Unkarin hallinnolta periytyvän ritarinarvon, josta oli peräisin hänen nimensä von-liitesana. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Stefan Askenase, Elly Ney ja Jorge Bolet.

Sauer sävelsi kaksi konserttoa, kaksi sonaattia ja monia muita teoksia pianolle. Sävellystyö jäi kuitenkin hänen pianistina luomansa uran varjoon. Sauer myös teki editiot muiden muassa Johannes Brahmsin kokonaispianotuotannosta sekä Louis Plaidyn ja Theodor Kullakin pedagogisista teoksista. Hän julkaisi omaelämäkertateoksen *Meine Welt* vuonna 1901.

Sauer sai ensimmäisen vaimonsa kanssa yhdeksän lasta ja meni tämän kuoltua uusiin naimisiin oppilaansa Angelica Moralesin kanssa. Tästä suhteesta syntyi vielä kaksi lasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Necil Kazım Akses

**Necil Kazım Akses** (6. toukokuuta 1908 Istanbul – 16. helmikuuta 1999 Ankara) oli turkkilainen säveltäjä. Hän oli nuorin Türk Beşleri -säveltäjäryhmään ("Turkin viisikko") kuulunut.

Akses sai opetusta Cemal Reşit Reyltä ja suoritti opintoja myös Wienissä Joseph Marxin johdolla sekä Prahassa Josef Sukin johdolla. 1930-luvulla Akses oli mukana perustamassa Ankaran valtionkonservatoriota, ja vuonna 1948 hänestä tuli sen johtaja. Vuonna 1958 Akses pääsi Turkin valtionoopperan ja -baletin yleisjohtajan asemaan, ja vuonna 1971 hän sai valtiontaiteilijan arvonimen. Akses toimi myös kansainvälisenä kulttuurilähettiläänä Bernissä ja Bonnissa.

Akses käytti musiikissaan turkkilaiskansallisia vaikutteita. Hänen tuotantoonsa kuuluvat muiden muassa oopperat *Mete* (1933) ja *[[Bay Önder]]* (1934) sekä neljä sinfoniaa. Varsinkin myöhemmällä urallaan Akses keskittyi tekemään orkesteriteoksia modernein taidemusiikin tekniikoin.

## Lähteet
Anders Ludvig Wendelin

**Anders Ludvig Wendelin** (18. tammikuuta 1820 Vaasa – 25. elokuuta 1884 Lappeenranta) oli suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston sukupuoli- ja ihotautiopin ylimääräinen professori.

Wendelinin vanhemmat olivat kristiinankaupunkilainen kauppias, raatimies ja kauppaneuvos Simon Anders Wendelin ja Margareta Katarina Hellman. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella Helsingissä 1838. Wendelin valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1847, lääketieteen kandidaatiksi 1850, lääketieteen lisensiaatiksi 1853 ja lääketieteen tohtoriksi 1860. Wendelin teki opintomatkan Saksaan ja Ranskaan 1856–1858.

Wendelin oli Helsingin yleisen sairaalan vt. lääkemääräysten antajana 1852–1853, Porin piirin vt. piirilääkärinä vuodesta 1853, Turun vankilanlääkärinä vuodesta 1854, Helsingin yleisen sairaalan lääkemääräysten antajana vuodesta 1855 ja sairaalan sukupuolitautien osaston esimiehenä vuodesta 1861. Hän sai professorin arvonimen 1866 ja hän toimi Suomen Lääkäriseuran puheenjohtajana 1871. Aleksanterin (Helsingin) yliopiston sukupuoli- ja ihotautiopin ylimääräisenä professorina Wendelin toimi 1874–1881. Wendelin sai professorin arvonimen 1865. 

Wendelin oli naimisissa vuodesta 1876 Helena Lovisa Olanderin (1846–1886) kanssa. Wendelinin veljiä olivat kauppaneuvos, laivanvarustaja Otto Wendelin ja taiteilija Ernst Vilhelm Wendelin.

## Julkaisuja
* *Om orsakerna till acut inflammation uti bukens serösa hinna: akademisk afhandling, hvilken med den vidterfarna medicinska fakultetens vid kejserliga Alexanders-universitetet i Finland tillstånd, för licentiatgrad i de medicinska vetenskaperna till offentlig granskning framställes, uti kliniska auditorium den 26 maj 1853 p. v. t. f. m*, Helsingin yliopiston väitöskirja. Helsingfors 1853

## Lähteet
Wendelin

**Wendelin** on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

* Anders Ludvig Wendelin (1820–1884), lääkäri ja professori
* Ernst Vilhelm Wendelin (1826–1877), taidemaalari, Simon Anders Wendelinin poika
* Martta Wendelin (1893–1986), kuvataiteilija
* Otto Wendelin (1824–1888), kauppias, laivanvarustaja, valtiopäivämies ja kauppaneuvos, Simon Anders Wendelinin poika
* Simon Anders Wendelin (1793–1861), kauppias, laivanvarustaja ja kauppaneuvos
* Torsten Wendelin (1892–1961), pikajuoksija
* Ville Wendelin (s. 1990), pikajuoksija.
Hermann Grädener

**Hermann Theodor Otto Grädener** (8. toukokuuta 1844 Kiel – 15. syyskuuta 1929 Wien) oli saksalaissyntyinen säveltäjä, musiikkipedagogi ja kuoronjohtaja.

Grädener sai opetusta isältään, kapellimestari-säveltäjä Carl Grädeneriltä ja Joseph Hellmesberger vanhemmalta. Hän asui opiskeluajoistaan saakka Wienissä, jonka konservatoriossa ryhtyi opettamaan musiikin teoriaa vuonna 1877. Grädener työskenteli siellä vuoteen 1913 saakka ja opetti lisäksi vuodesta 1899 Wienin yliopistossa. Vuosina 1892–1896 hän työskenteli Wiener Singakademien kuoronjohtajana. Grädener oli Johannes Brahmsin ja Hans von Bülowin hyvä tuttu.

Grädenerin tuotantoon kuuluvat ooppera *Richter von Zalamea*, oratorio *Die heilige Zita*, sinfoniat, konsertot viululle ja sellolle sekä piano-, urku- ja kamarimusiikkiteokset. Grädenerin poika oli kirjailija Hermann Grädener nuorempi. Vuonna 2019 Toccata Classics julkaisi ensimmäisen levytyksen Grädenerin kahdesta viulukonsertosta. Viulusolistina toimi Karen Bentley Pollick ja orkesterina Gottfried Rablin johtama Ukrainan kansallinen sinfoniaorkesteri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Francis Quarles

**Francis Quarles** (kastettu 8. toukokuuta 1592 Romford – 8. syyskuuta 1644 Lontoo) oli brittiläinen runoilija. Hänet muistetaan etenkin merkittävimpänä englanninkielisenä embleemikirjana pidetystä *Emblemes*-teoksestaan (1635). Quarles julkaisi toisenkin embleemikirjan (*Hieroglyphikes of the Life of Man*, 1638); molemmista teoksista tehtiin yhteispainos vuonna 1639.

Quarles oli hovin matalan tason virkamiehen poika. Hän opiskeli Cambridgen yliopistossa ja Lontoon Lincoln's Innissä. 1620-luvun lopussa hän toimi sihteerinä arkkipiispa James Ussherille Irlannissa. Vuonna 1640 Quarles pääsi kronikoitsijaksi Lontooseen, jolloin käytännössä luopui runouden laatimisesta. Hänen ensimmäinen proosateoksensa oli aforismikokoelma *Enchiridion* (1640). Quarlesin on sanottu kärsineen uskollisuudestaan Englannin sisällissodissa ja pamfletistaan *The Loyall Convert* (1644), jolla hän puolusti Kaarle I:n asemaa. Hän kuoli suhteellisen köyhänä.

## Lähteet
Therman

**Therman** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Eeva Therman-Patau (1916–2004), suomalais-yhdysvaltalainen kromosomitutkija
* Erik Therman (1906–1948), suomenruotsalainen kirjailija ja kirjastonhoitaja 
* Ernst Therman (1869–1947), suomalainen ylilääkäri ja lääkintöneuvos
* Kaarlo Therman (1912–1949), suomalainen lastenkirjailija
* Mattias Therman (s. 1974), suomalainen liikemies ja rallikuski
* Tor Therman (1903–1973), suomalainen rehtori, sotasyyllisyysoikeuden jäsen
* Uno Therman (1873–1943), Helsingin kaupunginkirjaston johtaja
Androscogginin piirikunta

**Androscogginin piirikunta** () on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 108&nbsp;277 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Auburnin kaupunki. Piirikunta on perustettu 18. maaliskuuta 1854.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jadwiga Łuszczewska

**Jadwiga Łuszczewska** kirjailijanimi **Deotyma** (1834–1908) oli puolalainen runoilija. Hän on julkaissut *Improwizacye i poezyc* (1854–1858), kertovat runoelmat *Lech* (1859) ja *Sobieski pod Wiedniem* ('Sobieski Wienin luona', 1894) sekä romanttisen näytelmän *Branki w Jasyrze* (1890). Łuszczewska herätti nuorena suurta huomiota erinomaisella improvisointikyvyllään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Axel Lundegård

**Axel Wilhelm Lundegård** (17. joulukuuta 1861  Västra Sallerup – 20. joulukuuta 1930 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija. Läheinen ystävyysliitto ja kirjallinen yhteistyö Victoria Benedictssonin kanssa oli tärkeä tekijä hänen kirjallisessa kehityksessään. Benedictssonin kuoleman jälkeen Lundegård julkaisi hänen elämäkertansa *Viktoria Benedictsson* (1890) sekä myöhemmin romantisoidun kuvauksen hänen elämästään (*Elsa Finne*, 1902).

Lundegårdin runsaasta tuotannosta muita esimerkkejä ovat romaanit *Röde prinsen* (1889), *La mouche*, kuvaus kuolevasta Heinestä (1891), *Titania* (I–II, 1892), *Stormfågeln* (1893), *Tannhäuser* (I–II, 1895) ja *Asra* (1898). Myöhemmin hän liikkui etupäässä historiallisen romaanin alalla ja kirjoitti useita värikkäitä ja eloisia kuvauksia, kuten *Struensee* (I–III, 1898–1900), *Drottning Margareta* (I–II, 1905–1906), *Drottning Filippa* (1907) sekä *Drottning Cilla* (1910).

Tuotteliaisuutensa runsauden vuoksi Lundegård usein toistaa itseään; hänen henkilökuvauksensa on sattuvaa, mutta harvoin syvällistä, hänen sanontansa huoliteltua, mutta jossain määrin sovinnaista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Roger Stone

**Roger Jason Stone** (s. 27. elokuuta 1952 Norwalk, Connecticut) on yhdysvaltalainen poliittinen vaikuttaja ja presidentti Donald Trumpin entinen neuvonantaja. Helmikuussa 2020 hän sai kolmen vuoden ja neljän kuukauden pituisen vankeusrangaistuksen valehtelusta Yhdysvaltain edustajainhuoneen komitealle, joka selvitti Venäjän sekaantumista Yhdysvaltain presidentinvaaleihin vuonna 2016. Trump lievensi Stonen tuomiota heinäkuussa 2020, eikä Stone joutunut vankilaan. Joulukuussa Trump armahti Stonen.

Stone on aiemmin toiminut avustajana Richard Nixonin, Ronald Reaganin, Bob Dolen sekä Jack Kempin kampanjoissa. 1990-luvulla hän toimi Trumpin omistamien kasinoiden lobbarina Washingtonissa ja ehdotti Trumpille presidenttiehdokkuutta vuonna 1998. Stonesta kertova dokumenttielokuva *Get Me Roger Stone* on katsottavissa Netflix-suoratoistopalvelussa.

Stone on tunnettu erityisesti leiskuvasta persoonastaan. Hän on muun muassa tatuoinut Richard Nixonin kuvan selkäänsä, eikä Stone tavallisesti käytä lainkaan sukkia. Stone on kertonut lapsena valehdelleensa koulutovereilleen Nixonin aikovan tehdä lauantaista koulupäivän, jonka seurauksena Stonen koulussa järjestetyissä 1960 nuorten vaaleissa John F. Kennedy voitti Nixonin valtavalla äänivyöryllä. 1990-luvulla Stone puolestaan joutui eroamaan tehtävästään Bob Dolen presidentinvaalikampanjassa, kun media paljasti hänen ostaneen yhdessä vaimonsa kanssa nimettömiä seuranhakuilmoituksia sanomalehdistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Elly Ney

**Elly Ney** (27. syyskuuta 1882 Düsseldorf – 31. maaliskuuta 1968 Tutzing) oli saksalainen pianisti. Hän erikoistui Ludwig van Beethovenin teosten tulkitsemiseen. Muihin hänen suosimiinsa säveltäjiin kuului Johannes Brahms.

Ney vietti suuren osan lapsuudestaan Bonnissa. Ney opiskeli aluksi Kölnissä esimerkiksi Isidor Seissin johdolla. Vuonna 1903 hän matkusti Wieniin, jossa sai opetusta ensin Theodor Leschetizkylta ja sitten Emil von Sauerilta. Vuonna 1900 Ney sai Berliinin kaupungin Mendelssohn-palkinnon ja vuonna 1901 Kölnissä Ibach-palkinnon. Ney toimi kolmen vuoden ajan konservatorion opettajana Kölnissä, mutta päätti sitten keskittyä konserttiuraansa. Hän kiersi Euroopassa ja esiintyi 1920-luvulla säännöllisesti myös Yhdysvalloissa. Hän saavutti arvostusta sooloresitalistina, kamarimusiikin tulkitsijana ja orkesterien solistina. Vuonna 1927 Ney sai Bonnin kaupungin kunniakaupunkilaisen aseman. Samana vuonna hän kantaesitti Ernst Tochin pianokonserton Berliinissä. Seuraavana vuonna hän toisti sen esityksen Yhdysvalloissa Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa. Vuonna 1932 Ney perusti viulisti Max Strubin ja sellisti Ludwig Hoelscherin kanssa pianotrion.

Ney oli vuosina 1911–1927 naimisissa kapellimestari Willem van Hoogstratenin kanssa. Vuonna 1928 hän solmi uuden avioliiton chicagolaisen Paul Allais'n kanssa, mutta tämä avioliitto jäi melko lyhyeksi.

## Toiminta Natsi-Saksassa
Neylla oli taipumus esoteeriseen ajatteluun. Hän oli radikaali vegetaristisen elämäntavan puolestapuhuja. Hän uskoi yrttien sekä mehujen lääkinnällisiin voimiin ja tutustui hydroterapian hengellisiin mahdollisuuksiin.

Ney oli cembalisti Li Stadelmannin tavoin antisemitisti ja vakaumuksellinen kansallissosialisti; Ney oli näistä kahdesta tosin paitsi merkittävämpi taiteilijana, myös fanaattisempi vakaumuksessaan. Hän suhtautui pakkomielteisesti juutalais- ja rotuaiheisiin. Hän esimerkiksi piti Anton Brucknerin sinfonian kielteisiä tuntemuksia herättänyttä esitystä juutalaisen manipuloinnin tuloksena, Richard Straussin libretisti Stefan Zweigin tekstejä "juutalaisdemonisina" ja jazzia rodullisesti rappiollisena. Adolf Hitleriä Ney ihaili Saksaa "vaivanneen taudin parantajana". Hän oli tyytyväinen juutalaisten poistamiseen vaikutusvaltaisista asemista myös musiikkielämässä. Hän sai tästä hyötyä omaa uraansa ajatellen. Ney esiintyi käytännössä ilmaiseksi nuorelle saksalaisyleisölle, joka usein koostui Hitler-Jugendin jäsenistä.

Ney saattoi tuoda poliittisen vakaumuksensa musiikkiin esimerkiksi siteeraamalla Hitleriä Beethoven-sonaattiesitysten välillä ja kunnioittamalla Beethovenin rintakuvaa natsitervehdyksellä. Vuonna 1937 Hitler myönsi Neylle tämän 55-vuotispäivän kunniaksi professorin arvonimen. Vuosina 1939–1945 Ney työskenteli opettajana Salzburgin Mozarteumissa.

Ney ei toisen maailmansodan jälkeen saanut enää koskaan esiintymislupaa Bonnissa, vaikka esimerkiksi keräsi rahaa uuden Beethovenhallen rakentamiseksi kaupunkiin. Tutzingin kaupunki kuitenkin teki Neysta kunniakaupunkilaisen vuonna 1952; natsihistorian takia tämäkin asema lopulta poistettiin häneltä postuumisti vuonna 1968.

## Lähteet