Anna Eriksson

**Anna Sofia Eriksson** (s. 22. huhtikuuta 1977 Rauman maalaiskunta) on suomalainen laulaja, taiteilija ja elokuvantekijä. Hänen tunnetuimpiin levytyksiinsä kuuluvat muun muassa popkappaleet ”Kun katsoit minuun”, ”Huojuva talo” ja ”Kaikista kasvoista”. Eriksson on myynti­tilastoissa yksi parhaiten menestyneistä suomalaisista artisteista. Anna Eriksson sävelsi, sanoitti ja tuotti itse viimeisimmän studioalbuminsa, vuoden 2012 albumin *[[Mana (albumi)|Mana]]*. Albumi sai Teosto-palkinnon.

Anna Eriksson toimii itsenäisenä elokuvantekijänä. Hän teki surrealistisen elo­kuvan *[[M (elokuva)|M]]*, joka julkaistiin 2018 ja sai useita palkintoja. Vuonna 2020 Eriksson julkaisi taidekirjan ja piti ensimmäisen taidenäyttelyn. Hänen toinen taide-elokuvansa *[[W (vuoden 2022 elokuva)|W]]* julkaistiin vuonna 2022 ja trilogian päättävä elokuva *[[E (elokuva)|E]]* vuonna 2025.

## Ura

### Ensimmäiset kolme albumia (1995–1999)

Anna Eriksson tuli tunnetuksi osallistuttuaan vuonna 1995 MTV3:lla esitettyyn *[[Kiitorata (televisio-ohjelma)|Kiitorata]]*-ohjelmaan. Esikois­albumi *[[Anna Eriksson (albumi)|Anna Eriksson]]* ilmestyi vuonna 1997. Levyä on myyty yli  eli tupla­platinaa. Albumilta julkaistiin menestyssinglet *[[Juliet ja Joonatan]]* sekä *Kesä yhdessä*. Esikois­levyn myötä Eriksson palkittiin vuoden nais­tulokkaan Emma-patsaalla.

Jouluksi 1998 Eriksson julkaisi joulu­levyn *[[Anna joulu]]*, joka ei sijoittunut lainkaan albumi­listalle, mutta myi vähitellen kultaa. Seuraavana vuonna julkaistiin kolmas albumi *[[Odota mua]]*, joka sisälsi hitiksi nousseen kappaleen ”Ilta yöhön kuljettaa”.

### Kaksi menestyslevyä (2000–2004)

Vuonna 2000 Anna Eriksson osallistui euro­viisu­karsintoihin Petri Laaksosen säveltämällä kappaleella ”Oot voimani mun”. Hän sijoittui finaalissa toiseksi häviten voittajalle kolmella pisteellä. Kappale voitti kuitenkin myöhemmin ensimmäisenä suomalaisena kappaleena euro­viisu­fanien OGAE:n OGAE Second Chance Contest -varjo­kilpailun, jossa valitaan euro­viisuista karsiutuneista kappaleista paras.

Vuonna 2001 Erikssonin kappale ”Kun katsoit minuun” valittiin vuoden 2001 parhaaksi iskelmäksi Iskelmä-radion järjestämässä yleisö­äänestyksessä. Yli  myyneen *[[Kun katsoit minuun]]* -albumin myötä Eriksson palkittiin jälleen Emma-palkinnolla, kun hänet valittiin vuoden nais­artistiksi.

Marras­kuussa 2003 julkaistu *[[Kaikista kasvoista]]* -albumi myi platinaa ja levyn nimi­kappaleesta tuli yksi Erikssonin tunnetuimmista kappaleista.

### Sinusta sinuun ja Ihode (2005–2009)

Syksyllä 2005 Anna Eriksson piti 16&nbsp;paikka­kunnan konsertti­kiertueen kymmen­vuotis­taiteilija­juhlan kunniaksi *Sinusta sinuun* -albumin ilmestyttyä. Albumia myytiin yli  ja se sisälsi jälleen hiteiksi nousseita kappaleita, muun muassa ”Ei se mennyt niin” -kappaleen. *Sinusta sinuun* -albumin kappaleista suurin osa on Anna Erikssonin ja Sipe Santa­pukin tekemiä.

Syksyllä 2007 julkaistiin Erikssonin uran seitsemäs albumi, joka sai nimensä artistin koti­paikan mukaan, *[[Ihode (albumi)|Ihode]]*.

### Uusi tyyli: Garden of Love ja Mana (2010–2017)

Anna Erikssonin kahdeksas ja samalla ensimmäinen englannin­kielinen studio­albumi *[[Garden of Love]]* julkaistiin 25.&nbsp;helmi­kuuta 2010. Albumi oli tyyliltään täysin erilainen kuin artistin aiemmat julkaisut. Aiemmin pop-iskelmään luokiteltavaa musiikkia esittänyt artisti siirtyi uudella albumilla henkilö­kohtaisempaan ja dramaattisempaan ilmaisuun. Kaikki *Garden of Love* -albumin kappaleet ovat Erikssonin itsensä säveltämiä ja sanoittamia.

Vuonna 2012 Eriksson julkaisi viimeisimmän studio­albuminsa *[[Mana (albumi)|Mana]]n*, jonka hän sävelsi, sanoitti ja tuotti itse. Vuonna 2013 Erikssonille myönnettiin Teosto-palkinto, jonka perusteluissa todettiin *Mana*-levyn olleen ”rohkea pesä­ero” Erikssonin aiempaan tuotantoon. *Mana* rikkoi vuonna 2012 kulta­levy­rajan  myynnillään. Hän aloitti vuonna 2012 myös *[[Turun Sanomat|Turun Sanomien]]* kolumnistina.

Erikssonin joulualbumi *[[Gloria (Anna Erikssonin albumi)|Gloria]]* julkaistiin vuonna 2015.

Anna Erikssonilla ei ole toistaiseksi aikomusta julkaista uutta omaa musiikkia. Esiintymisiä laulajana hän on kuitenkin jatkanut.

### Elokuvantekijä (2018–)

Syys­kuussa 2018 Anna Erikssonin ohjaama sekä tuottama kokeellinen elo­kuva *[[M (elokuva)|M]]* julkaistiin Rakkautta & Anarkiaa -elo­kuva­festivaaleilla. Eriksson näyttelee elo­kuvassa pää­roolin ja on tehnyt siihen käsi­kirjoituksen, musiikin, ääni­suunnittelun sekä leikkauksen itse. *M* osallistui Venetsian elo­kuva­juhlilla kriitikkojen viikon kilpa­sarjaan. Aikaisemmin sarjaan oli valittu vain yksi suomalainen elo­kuva. *M* voitti vuonna 2019 järjestetyillä Prahan Independent Film Festivaleilla Grand Prix’n ja parhaan elo­kuvan palkinnot. Samana vuonna elokuva voitti Wienissä parhaan elokuvan ja parhaan kuvauksen palkinnot. *M* palkittiin myös parhaasta ohjauksesta Tarkovsky-palkinnolla The Blow-up Arthouse -filmi­festivaaleilla Chicagossa.

Loka­kuussa 2018 Eriksson julkaisi Stam1na-yhtyeen kanssa yhteis­työssä tehdyn kappaleen ”Gaian lapsi”.

Vuonna 2020 julkaistiin *M-taide­kirja*. Syys­kuussa 2020 avautui Anna Erikssonin ensimmäinen taide­näyttely *M – The Rituals of a Lonely Bitch* Rauman Taide­museossa.

Maaliskuussa 2021 vahvistettiin, että Eriksson on saanut Suomen elokuvasäätiöltä tukea tulevaa tieteiselokuvaansa *[[W (vuoden 2022 elokuva)|W]]* varten. *W*-elokuva sai kansainvälisen ensi-iltansa Locarnon elokuvajuhlilla vuonna 2022. ''Turun Sanomien'' elokuvakriitikko Kari Salminen antoi *W*-elokuvalle viisi tähteä ja kutsui Erikssonia viimeiseksi avantgardistiksi. Anna Erikssonin kolmas elokuva *[[E (elokuva)|E]]* saa ensi-iltansa Suomessa syyskuussa 2025 Rakkautta ja anarkiaa elokuvafestivaaleilla.

Anna Erikssonille myönnettiin Espoo Ciné palkinto vuonna 2022.

## Yksityiselämä

Rauman maalaiskunnassa syntynyt Anna Eriksson varttui Pyhärannan Ihoden kylässä. Eriksson asui lapsena insinöörinä työskennelleen isänsä työn vuoksi myös Intiassa, Saudi-Arabiassa ja Tansaniassa. Eriksson harrastaa maalaamista.

Anna Eriksson avioitui 9.&nbsp;elo­kuuta 2008 valokuvaaja Matti Pyykön kanssa. Heille syntyi poika vuonna 2013 ja perhe asuu Uudessa­kaupungissa.

## Diskografia

;Studioalbumit

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Filmografia

* *[[M (elokuva)|M]]* (2018)
* *[[W (vuoden 2022 elokuva)|W]]* (2022)
* *[[E (elokuva)|E]]* (2025)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* Anna Eriksson Ylen Elävässä arkistossa.
* Anna Eriksson Fono-äänite­tieto­kannassa.
* Anna Eriksson Pomus.netin tieto­kannassa.
* 
* 
* Riikonen, Jose: Noita. *X*-lehti 12.5.2021.