open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Natalia Valeeva

**Natalia Valeeva** (s. 15. marraskuuta 1969 Tiraspol) on italialainen jousiampuja ja olympiamitalisti, joka on edustanut urallaan myös Neuvostoliittoa ja Moldovaa. Valeevan nykyinen seura on Caprilla toimiva Compagnia Arcieri Re Astolfo.

Valeeva on ollut maailmanlistan kärjessä monia kertoja, viimeksi kesäkuussa 2008. Hän oli huhtikuussa 2011 rankingissa sijalla 25. Valeeva on ollut ykkösjousiampuja kaikissa edustamissaan maissa.

## Ura

Valeeva aloitti uransa edustamalla Neuvostoliittoa, jolle hän voitti MM-hopeaa joukkuekilpailussa vuonna 1991. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 pronssia sekä henkilökohtaisesta kilpailusta että joukkuekilpailusta. Valeeva jäi henkilökohtaisessa kilpailussa vain eteläkorealaisten Cho Yun-Jeongin ja Kim Su-Nyeongin taakse. Neuvostoliiton hajottua hänestä tuli moldovalainen ja hän voitti kultaa henkilökohtaisesta kilpailusta Jakartan MM-kisoissa 1995. Valeeva sai vuonna 1996 ensimmäisen EM-mitalinsa voitettuaan hopeaa Kranjska Goran kisoista. Hän osallistui samana vuonna Atlantan olympialaisiin, joissa hän oli henkilökohtaisen kilpailun kahdestoista hävittyään kolmannella pudotuskierroksella. Valeeva meni vuonna 1996 naimisiin italialaisen jousiampuja Roberto Cocchin kanssa ja sai Italian kansalaisuuden vielä vuoden loppuun mennessä.

Valeeva osallistui Italian edustajana EM-kisoihin 1998, joissa hän sai pronssia henkilökohtaisesta kilpailusta ja oli maansa hopeaa voittaneen joukkueen kolmas ampuja. Hän oli mukana Italian joukkueessa myös seuraavan vuoden MM-kisoissa, joissa joukkue voitti kultaa. Valeeva sijoittui Sydneyn olympialaisissa 2000 seitsemänneksi sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa ja sai pronssia joukkuekilpailusta saman vuoden EM-kisoissa. Hän voitti seuraavana vuonna jälleen MM-mitalin ammuttuaan maansa hopeaa voittaneessa joukkueessa. Valeeva voitti ensimmäisen henkilökohtaisen arvokisakultansa seitsemään vuoteen voitettuaan Oulussa pidetyt EM-kisat. Hän oli Ateenan olympialaisissa 2004 henkilökohtaisessa kilpailussa vasta viideskymmeneskolmas hävittyään ensimmäisellä kierroksella Filippiinien Jasmin Figueroalle. Valeeva sai samana vuonna hopeaa EM-kisojen joukkuekilpailusta. Hän voitti kultaa Leipzigin MM-kisoissa 2007 peitottuaan finaalissa maailmanennätystä hallussaan pitävän Park Sung-Hyunin. Valeeva oli maailmanlistan kärjessä Pekingin olympialaisia edeltäneenä kesänä, mutta jäi kisoissa 19. tilalle; vaikka hän onkin yksi 1990- ja 2000-lukujen parhaista naisjousiampujista, hän on ollut usein vaikeuksissa olympialaisissa.

Valeeva on voittanut sisäratojen MM-kisoissa viisi kultamitalia, joista viimeisin on hänen ainoa sisäratojen joukkuemaailmanmestaruutensa vuodelta 2009. Hän on voittanut henkilökohtaisen kilpailun vuosina 1991, 1995, 1999 ja 2001. Valeeva on menestynyt myös sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa, joissa hän voitti vuonna 1989 kultaa sekä henkilökohtaisesta että joukkuekilpailusta, jonka lisäksi hän on voittanut henkilökohtaisen kilpailun vuosina 1996 ja 2002. 

## Lähteet
Ulrika Wolf-Knuts

**Gisela Ulrika Christina Wolf-Knuts** (s. 6. joulukuuta 1947 Turku) on suomalainen Åbo Akademin folkloristiikan emeritaprofessori. Hän toimii Åbo Akademin kanslerina 2015–2019.

Ulrika Wolf-Knuts on saksalaisen kielitieteilijän Werner Wolfin tytär. Hän itse oli Donnerin instituutissa uskonnon- ja kulttuurihistorian tutkijana vuosina 1972–1976. Vuodesta 1985 hän on ollut folkloristiikan lehtori Åbo Akademissa, ja vuodesta 2003 folkloristiikan professori.  

Vuosina 1993–2002 Wolf-Knuts oli aikakauskirjan *Arv – Nordic Yearbook of Folklore* päätoimittajana. Vuosina 1990–1995 hän oli NIFin (Nordiska institutet för folkdiktning) puheenjohtajana.

Wolf-Knuts on Suomen Tiedeseuran jäsen.

## Teokset
* *Människan och djävulen* (1991)
* *Ett bättre liv* (2000)

## Lähteet
* *Uppslagsverket Finland*, 5. Helsingfors 2007
*Ulrika Wolf-Knuts

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Åbo Akademi: Ulrika Wolf-Knuts
Dambadondogiin Baatarjav

**Dambadondogiin Baatarjav** (; s. 31. toukokuuta 1959) on mongolialainen jousiampuja.

Baatarjav osallistui paralympialaisiin ensimmäistä kertaa vuonna 2000. Tuolloin hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa kuudes hävittyään puolivälierissä. Baatarjav sijoittui viidenneksi Ateenan kisoissa 2004 ja oli seitsemäs vammaisjousiammunnan MM-kisoissa 2007. Pekingin paralympialaisissa 2008 hän voitti kultaa peitottuaan finaalissa Ranskan Fabrice Meunierin pistein 94&ndash;90.

## Lähteet
Kosciuszko

**Kosciuszko** ja **Kościuszko** tarkoittavat muun muassa seuraavia:

## Sukunimi
* Tadeusz Kościuszko (1746–1817), puolalainen vapaustaistelija
* Michał Kościuszko (s. 1985), puolalainen ralliautoilija

## Muita
* Mount Kosciuszko, vuori Australiassa
* Kosciuszkon kansallispuisto
Gabriel Macht

**Gabriel S. Macht** (s. 22. tammikuuta 1972) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Machtin tunnetuin elokuvarooli lienee vuoden 2008 *[[The Spirit (elokuva)|The Spiritissä]]*, jossa hän näytteli pääosaa. Myös hänen isänsä Stephen Macht on näyttelijä.

## Ura
Macht oli ehdolla Young Artist -palkinnon saajaksi näyteltyään ensimmäisessä elokuvassaan *[[Minäkö valehtelija]]* vuonna 1980 näyttelijänimellä Gabriel Swann. Hän on esiintynyt monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, mukaan lukien *[[A Love Song for Bobby Long]]*, *[[Sekavia suhteita]]* ja *[[The Recruit]]*.

Macht näyttelee myös kesällä 2011 alkaneessa yhdysvaltalaisessa draamasarjassa *[[Pukumiehet]]*.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Luettelo Britannian kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaivoista

Tämä on **luettelo Britannian kuninkaallisen laivaston vesilentokoneidenemälaivoista**.

## Taulukon selitykset

## Alukset

## Lähteet
*

### Viitteet
Taantumuksellisuus

**Taantumuksellisuus** eli **reaktionäärisyys** tarkoittaa halua muuttaa yhteiskunnan poliittinen olotila johonkin nykyhetkeä aiemmin vallinneeseen tilaan (*status quo ante*). Konservatiivisuudesta poiketen se ei ainoastaan vastusta uudistuksia, vaan kannattaa jo toteutettujenkin uudistusten peruuttamista. Taantumuksellista henkilöä voidaan kutsua **reaktionääriksi**. Käsite syntyi Ranskan vallankumousta seuranneen Bourbon-restauraation aikana. Taantumuksellisuutta voidaan pitää radikalismin äärimmäisenä vastakohtana.

## Katso myös
* Uustaantumuksellisuus
Kevin Mirocha

**Kevin Mirocha** (s. 7. lokakuuta 1991 Hamm) on saksalais-puolalainen autourheilija. Hän ajoi Formula 2 -sarjassa, jossa hän kilpaili puolalaisella lisenssillä.

Mirocha aloitti karting-uransa vuonna 2001, sen jälkeen vuonna 2007 hän siirtyi Formula ADAC BMW -sarjaan ja sijoittui kahdeksanneksi ja oli samalla sarjan kolmanneksi paras tulokaskuljettaja. Seuraavalla kaudella Mirocha siirtyi Saksan Formula 3 -sarjaan ja sijoittui sarjan kuudenneksi otettuaan neljä palkintosijaa. Vuonna 2009 hän ajoi Formula 3 Euroseries -sarjassa, mutta jätti sarjan kesken kaiken väliin. Vuonna 2010 hän ajoi Formula Renault 2.0 NEC -sarjassa voittaen yhden kilpailun. Vuonna 2011 Mirocha ajoi GP2 -sarjassa Ocean Racing Technology -tallissa. Hän ei saavuttanut pisteitä ja hänet korvattiin Belgian kilpailusta lähtien Brendon Hartleyllä. Vuonna 2012 Mirocha kilpaili Formula 2 -sarjassa. Hän voitti yhden kilpailun sijoittuen sarjan kuudenneksi.

## GP2-tulokset
The Hummer

__NOTOC__
**The Hummer** on Devin Townsendin kahdeksas sooloalbumi, joka julkaistiin 15. marraskuuta 2006.

Townsendin mukaan albumi on "paljon käyttäjäystävällisempi kuin Devlab, mutta kuitenkin jotkut ihmiset kokevat musiikin pelkkinä surina- ja huminaääninä, joten se ei sovellu kaikille".

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Devin Townsend – musiikki
* Jeff Feinstein – huilu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
CityVille

**CityVille** oli Zyngan kehittämä ja julkaisema verkossa pelattava peli. Peli julkaistiin 2. joulukuuta 2010 Facebookissa ja 26. syyskuuta 2011 Google+:ssa. Samankaltainen *[[CityVille Hometown]]* julkaistiin kesällä 2011 iPadille, iPhonelle ja iPod Touchille. *CityVille Hometown* on kuitenkin erillinen peli, eikä yhdisty selaimessa pelattavaan *CityVilleen*.

Facebookissa *CityVille* saavutti suuren suosion jo sen julkaisupäivänä, sillä sen julkaisupäivänä se keräsi 100&nbsp;000 pelaajaa. 2. tammikuuta 2011 se päihitti jopa *[[FarmVille]]n* pelaajamäärän.

Syksyllä 2012 pelille julkaistiin jatko-osa *[[CityVille 2]]*.

Zynga lopetti CityVillen ylläpidon 30. huhtikuuta 2015.

## Pelaaminen
Pelissä pelaajan tarkoituksena oli nousta kehittämänsä kaupungin johtajaksi ja seurata oman kaupungin kehittymistä suureksi metropoliksi. Pelaajalla oli mahdollisuus suorittaa erilaisia tehtäviä omilla energioillaan joilla pystyi viljelemään, rakentamaan uusia rakennuksia, lähettämään laivoja hakemaan tavaroita muualta maailmalta (sitten kun on suorittanut ”The New Seaport” -tehtävän) sekä keräämään veroja kaupungin asukkailta. Energian maksimimäärä suureni sitä mukaa kun pelaaja kehitti omaa tasoaan. Pelissä pystyi myös pyytämään kavereilta joko tavaroita tai rahaa junalla lähettämällä junan kavereiden kaupunkeihin.

Pelaaja pystyi vierailemaan kavereidensa kaupungeissa ja tekemään siellä viisi hommaa päivässä. Pelaaja sai aina vierailun aluksi ystävyyspisteitä, energiaa ja kolikoita. Pelaaja pystyi lähettämään kavereillensa erilaisia lahjoja ja pyyntöjä, joiden avulla pystyi saamaan lukuisia rakennuksia valmiiksi tai suoritettua tehtävän. Pelin pääideana oli suorittaa tehtäviä jotka löytyivät ohjeineen tietokoneennäytön vasemmasta nurkasta sekä tienaamaan niiden avulla kolikoita ja ostamaan tavaroita. Pelaaja pystyi myös asentamaan omaan kaupunkiin bisnes-tontteja, joille pelaajan kaverit pystyivät rakentamaan omia bisneksiään. Pelaaja oli mahdollisuus rakentaa omia bisneksiä myös kavereiden kaupunkeihin jos niistä löytyi vapaita bisnes-tontteja. Pelissä pelaaja pystyi keräämään XP:tä ja kehittämään itseään 100-leveliseksi asti. Pelaaja pystyi laajentamaan kaupunkiaan laajennuksilla (), joita pystyi ostamaan lupapapereiden (*zoning premits*) avulla joita tarvitaan aina enemmän seuraaviin laajennuksiin.

## Lähteet
Kasuaarilinnut

**Kasuaarilinnut** (Casuariiformes) on lintujen lahko, johon kuuluu neljä Australaasian alueella elävää lajia. Emujen heimossa on vain yksi laji, emu, mutta kasuaarien heimoon kolme lajia.

Emu on strutsin jälkeen toiseksi suurin elävä lintu. Suuret yksilöt ovat 1,5–1,8 metriä korkeita ja painavat jopa 55 kilogrammaa. Emut ovat ruskeita tai rusehtavan mustia, ja kasuaarit ovat puolestaan pääosin mustia, mutta pikkukasuaarilla on punaista, oranssia ja keltaista kaulassa ja niskassa. Kasuaarilinnuilla on monien muiden juoksevien lintujen tapaan vain kolme varvasta. Muiden isojen lentokyvyttömien lintujen tapaan niiden rintalastassa ei ole harjaa, mutta toisaalta niiden jalat ovat voimakkaammat.

Kasuaarit ja emu oli aiemmin osa strutsilintujen lahkoa, joka 2000-luvulla on kuitenkin todistettu polyfyleettiseksi ryhmäksi. On mahdollista, että kasuaarilinnut ovat kehittyneet Australiaasiaan tulleista lentokykyisistä linnuista.

## Lähteet
Hristo Marinov

**Hristo Marinov** (, s. 14. maaliskuuta 1987 Stara Zagora) on bulgarialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja maailmanmestari.

84 kg:n sarjassa painiva Marinov voitti maailmanmestaruuden Moskovassa 2010. Lisäksi hän on voittanut EM-kultaa Belgradissa 2012. ja EM-pronssia Dortmundissa 2011.

## Lähteet
* Profiili foldeak.com:in tietokannassa 
* Profiili FILA:n sivustolla
Dorn

**Dorn** on seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Earl Van Dorn (1820–1863), yhdysvaltalainen sotilas
* Friedrich Ernst Dorn (1848–1916), saksalainen fyysikko, radonin löytäjä
* Michael Dorn (s. 1952), yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä

Lisäksi Dorn on joki Englannissa.
Mouchette – raiskattu

**Mouchette – raiskattu** (*Mouchette*) on ranskalainen Robert Bressonin ohjaama elokuva vuodelta 1967. Se perustuu Georges Bernanosin romaaniin, ja se kertoo 14-vuotiaasta tytöstä, joka raiskataan ja joka ajautuu tekemään itsemurhan.

## Tuotanto ja vastaanotto
Bresson aloitti elokuvan *Mouchette – raiskattu* kuvaamisen vain pari kuukautta sen jälkeen, kun *[[Balthazar]]* oli valmistunut. *Balthazar* ja *Mouchette – raiskattu* olivatkin Bressonin ainoat elokuvat, jotka valmistuivat perättäisinä vuosina. Elokuva perustui Georges Bernanosin romaaniin *[[Mouchette]]*. Bernanos oli kirjoittanut romaaninsa vuonna 1936 asuessaan Mallorcalla. Inspiraation hän oli saanut teokseensa Espanjan sisällissodassa näkemästään terrorista.

Bresson ei ollut kiinnostunut Bernanosin romaanista sisällissodan takia vaan nuoren tytön tarinan takia. 16 vuotta aiemmin Bresson oli sovittanut valkokankaalle Bernanosin romaaniin perustuvan elokuvan *[[Papin päiväkirja]]*. Bresson pyrki siinä olemaan mahdollisimman kuuliainen alkuperäiselle romaanille, mutta Mouchetten tarinaa hän muokkasi selvästi. Bresson muutti henkilösuhteita ja tarinan aikajännettä 24 tunnista viikkoon. Lisäksi hän vaihtoi tapahtumapaikan Artois'sta Vauclusen alueella ja tapahtuma-ajan 1930-luvulta 1960-luvulle.

*Mouchette – raiskattu* kiellettiin joillain alueella aiheensa takia. Elokuva palkittiin kuitenkin sekä Cannesin että Venetsian elokuvajuhlilla. Lisäksi se sai Ranskan elokuvakriitikoiden parhaan ranskalaisen elokuvan Méliès-palkinnon, jonka se jakoi Luis Buñuelin *[[Päiväperho]]n* kanssa.

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Christophe Guenot

**Christophe Guénot** (s. 7. tammikuuta 1979 Saint-Rémy) on ranskalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiamitalisti.

74 kg:n sarjassa painiva Guénot voitti olympiapronssia Pekingissä 2008. Pronssiottelussa hän voitti unkarilaisen Péter Bácsin. Lisäksi Guénot´lla on yksi MM-pronssimitali ja kaksi EM-pronssimitalia.

Guénot´n veli Steeve Guénot on kreikkalais-roomalaisen painin olympiavoittaja.

## Lähteet
* Profiili foldeak.com:in tietokannassa 
* Christophe Guénot Biography and Olympic Results  Sports Reference LLC. 
* Profiili FILA:n sivustolla
Lakeuden Aviisi

**Lakeuden Aviisi** oli E-P:n Media Oy:n kustantama 10&nbsp;357 kappaleen painoksena keskiviikkoisin ilmestyvä ilmaisjakelulehti. 

Jakelualueena oli Kauhavan, Evijärven ja Lappajärven ne taloudet, jotka eivät ole kieltäneet mainospostin jakelua.

Lehden uusinta numeroa oli mahdollista lukea netissä näköispainoksena. Lakeuden Aviisin viimeinen numero ilmestyi 18. joulukuuta 2024.

## Lähteet
*
Jesper Thörnberg

**Jesper Thörnberg** (s. 15. maaliskuuta 1991 Jönköping) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tanskan pääsarjassa Metal Ligaen-joukkue Frederikshavn White Hawksissa.

## Ura
Thörnberg on HC Dalenin kasvatti. Hän siirtyi juniori-iässä HV71:een. Thörnberg voitti keväällä 2009 J20 Superelitin hopeaa. Kaudella 2009–2010 hän sijoittui tehoilla 22+26=48 kyseisen sarjan pistepörssissä kahdeksanneksi Huddinge IK:n Carl-Johan Sjögrenin kanssa.

Kaudella 2010–2011 Thörnberg debytoi Elitserienissä. Hän pelasi HV71:ssä 23 runkosarjaottelua ja kolme playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Helmikuussa 2011 Thörnberg teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.

## Maajoukkue
Thörnberg pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011.

## Muuta
Thörnbergin isoveli Martin on Ruotsin maajoukkuepelaaja, joka pelaa nykyään KHL-joukkue Torpedo Nižni Novgorodissa. Veljesten isä Ove pelasi HV71:ssä yli 350 runkosarjaottelun Elitserien-uran.

## Tilastot

## Lähteet
*

### Viitteet
Vitali Rəhimov

**Vitali Rəhimov** (s. 27. elokuuta 1984 Meghri, Armenian SNT) on azerbaidžanilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja Euroopan mestari.

60 ja 66 kg:n sarjoissa painiva Rəhimov saavutti 60 kg:n sarjassa olympiahopeaa Pekingissä 2008. Loppuottelussa hän hävisi venäläiselle Islam-bek Albijeville. Vuonna 2016 Rahimov menetti olympiamitalinsa, kun Kansainvälinen olympiakomitea tutki hänen vuoden 2008 dopingnäytteensä uudelleen ja ei läpäissyt testiä. Euroopan mestaruuden Rəhimov voitti Varnassa 2005 60-kiloisten sarjassa. Lisäksi Rəhimovilla on kaksi MM-pronssimitalia ja yksi EM-pronssimitali.

## Lähteet
* Profiili foldeak.com:in tietokannassa 
* Vitaliy Rəhimov Biography and Olympic Results  Sports Reference LLC. 
* Profiili FILA:n sivustolla 

## Viitteet
Tsimafei Dzeinitšenka

**Tsimafei Dzeinitšenka** (s. 5. marraskuuta 1986 Homel, Valko-Venäjän SNT) on valkovenäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja Euroopan mestari.

96-kiloisissa painiva Dzeinitšenka voitti Euroopan mestaruuden Dortmundissa 2011. Hän on saavuttanut myös yhden MM-hopean ja yhden EM-hopean.

## Lähteet
* Profiili foldeak.com:in tietokannassa 
* Profiili FILA:n sivustolla
Villa Fiorito

**Villa Fiorito** on lähiö Lomas de Zamora Partidon alueella Buenos Airesin maakunnassa. Se kuuluu Buenos Airesin suurkaupunkialueeseen ja sijaitsee melko lähellä kaupungin keskustaa. Alueen väkiluku vuonna 2001 oli 42&nbsp;904. Jalkapalloilija Diego Maradona on alueelta kotoisin.

## Lähteet
Pyhän ylienkeli Mikaelin kirkko

**Pyhän ylienkeli Mikaelin kirkko** on Mikkelin ortodoksisen seurakunnan keskus, joka aloitti toimintansa vuonna 1958 arkkipiispa Paavalin vihkimänä. 

Kirkko rakennettiin arkkitehti Ilmari Ahosen piirustusten mukaan. Sen edeltäjä, Georgios Voittajan kirkko oli ollut poissa käytöstä vuodesta 1917 lähtien ja purettiin vuonna 1958.

Kirkossa syttyi 7. lokakuuta 2018 tulipalo, joka ehti aiheuttaa savuvahinkoja.

## Lähteet
* Pyhän ylienkeli Mikaelin kirkko 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Tamás Lőrincz

**Tamás Lőrincz** (s. 20. joulukuuta 1986 Cegléd) on unkarilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän on olympiavoittaja, maailmanmestari sekä nelinkertainen Euroopan mestari.

Lőrincz on saavuttanut urheilu-urallaan 66–77 kg:n sarjoissa olympiakultaa Tokion olympialaisissa 2020, olympiahopeaa Lontoon olympialaisissa 2012, MM-kultaa Nur-Sultanista 2019, MM-hopeaa Budapestista 2018 sekä MM-pronssia Taškentissa 2014 ja Pariisissa 2017. EM-kilpailuista hän on saavuttanut kultaa Moskovasta 2006, Tbilisissä 2013, Vantaalla 2014 ja Varsovassa 2021 sekä yhden EM-hopean ja kolme EM-pronssia. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Lőrincz oli kahdeksas.

## Lähteet
* Profiili foldeak.com:in painitietokannassa 
* Profiili FILA:n sivustolla 
* Tamás Lőrincz Biography and Olympic Results  Sports Reference LLC. 

### Viitteet
Santtu-Matias Rouvali

**Santtu-Matias Rouvali** (s. 5. marraskuuta 1985 Lahti) on suomalainen kapellimestari ja lyömäsoittaja.

## Ura
Rouvali aloitti orkesterinjohdon opinnot Sibelius-Akatemiassa 2007 Leif Segerstamin johdolla. Hänen kapellimestarinuransa sai sysäyksen syyskuussa 2009, jolloin hän johti pikahälytyksellä Radion sinfoniaorkesterin konsertin. Sen jälkeen Rouvali on johtanut RSO:n ohella muun muassa Tampere Filharmoniaa, Kymi Sinfoniettaa, Keski-Pohjanmaan Kamariorkesteria, Tapiola Sinfoniettaa, Sinfonia Lahtea ja Residentie orkest Haagia. Syyskuussa 2010 Rouvali teki sopimuksen tunnetun lontoolaisen HarrisonParrott-agentuurin kanssa. Syksystä 2011 lähtien Rouvali toimii Tapiola Sinfoniettan taiteellisena partnerina.

Rouvali aloitti syksyllä 2013 Tampere Filharmonian taiteellisena johtajana ja ylikapellimestarina, sopimusta jatkettiin vuonna 2017 toistaiseksi voimassa olevana.  Hän ilmoitti päättävänsä ylikapellimestarin tehtävän kevääseen 2023 kymmenvuotisen työjakson täyttyessä. Hän johti itsenäisyyspäivän konsertissa 2013 sekä 2014 Tampere Filharmoniaa Tampere-talossa. Rouvali valittiin Göteborgin sinfoniaorkesterin ylikapellimestariksi. Hän aloitti tehtävässä kaudella 2017–2018. Sopimus oli nelivuotinen. Rouvali on toiminut lontoolaisen Philharmonia-orkesterin päävierailijana vuodesta 2017 alkaen, ja hänet nimitettiin vuonna 2019 orkesterin ylikapellimestariksi; hän seurasi Esa-Pekka Salosta ja alkoi hoitaa tehtävää syksyllä 2021.
 
Lyömäsoittajana Rouvali on voittanut Eurovision Nuorten solistien Suomen-karsinnan vuonna 2004 ja esiintynyt muun muassa Sinfonia Lahden, RSO:n ja Mikkelin kaupunginorkesterin solistina. Hän on Se ensemblen kapellimestari ja yksi Sen perustajajäsenistä.

## Palkinnot
* 2017 Kulttuurin tulevaisuus (Vuosisadan kulttuurigaala)
* 2018 Kaiharin kulttuuripalkinto; Vuoden tamperelainen kulttuuriteko (Kalle Kaiharin kulttuurisäätiö)

## Yksityiselämä
Rouvali on naimisissa Tampere Filharmonian sellistin Elina Rouvalin kanssa. Hän asuu perheineen Ylöjärvellä.  Rouvalilla on vuonna 2013 syntynyt poika suhteestaan pianisti Heini Lehdon kanssa. Rouvali esiintyi vuonna 2007 SubTV:n Not Born to Rock -tosi-tv-sarjassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Flinkkilä & Tastula: Ei ihan perinteinen kapellimestari. Yleisradio TV1 27.1.2018.
Shava

**Shava** on suomalainen yhtye. Yhtye kutsuu esittämäänsä musiikkia suomibhangraksi, jossa punjabilainen bhangra yhdistyy suomenkielisiin sanoituksiin. Yhtye julkaisi ensilevynsä Betoninen kotimaani 13. lokakuuta 2010. Levy voitti Vuoden kansanmusiikkilevy 2010 -yleisöäänestyksen. Yhtye on konsertoinut Suomessa, Italiassa, Saksassa, Sveitsissä, Ranskassa, Isossa-Britanniassa, Belgiassa, Alankomaissa, Kanadassa, Yhdysvalloissa, Azerbaidžanissa, Intiassa ja Islannissa. Yhtyeeseen kuuluvat Kiureli Sammallahti (laulu, koskettimet), Valtteri Bruun (kielisoittimet), Jussi Miettola (rummut), Sami Rönkä (dhol, tabla) ja Lauri Salokoski (basso). Merkittäviä ja vakituisia vierailijoita yhtyeen keikoilla ovat olleet birminghamilainen bhangramusiikin soittaja Gurcharan Mall sekä Suomessa asuva intialainen laulajatar Peali Juva. *Betoninen kotimaani* - levyllä rumpuja soittaa yhtyeen silloinen rumpali Hannu Risku, joka myös räppää kahdella levyn kappaleella. Levyllä esiintyy tämän lisäksi useita vierailijoita, mm. kappaleessa "Usko" rumpuun soittavat yhtyeen alkuperäiskokoonpanoon kuuluneet Karo Sampela, Roope Aarnio ja Dile Kolanen.

Shava osallistuu Uuden Musiikin Kilpailuun 2015 kappaleella "Ostarilla". Kappale löytyy myös yhtyeen uudelta levyltä Langaton yhteys.

## Diskografia
### Albumit
* *[[Betoninen kotimaani]]* (Suomen bhangrayhdistys ry 2010)
* *[[Langaton yhteys]]* (Suomen bhangrayhdistys ry 2015)

### Singlet
* *Päälliköt on voittamattomii/Suomenmaa* (Suomen bhangrayhdistys ry 2009)
* *Onkimiehen bhangra* (Suomen bhangrayhdistys ry 2013)

### Mukana kokoelmalevyillä
* *UOMA Kansanmusiikkia Sibelius-Akatemiasta* (Sibelius-Akatemia 2011)
* *Pieni tiikeri -lauluja lapsille* (Global Music Centre 2013)
* *UMK - Uuden musiikin kilpailu* (Fried Music 2015)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yhtyeen kotisivut
Esa Swanljung

**Esa Swanljung ** (s. 25. marraskuuta 1949 Helsinki) on Työeläkevakuuttajat TELAn entinen toimitusjohtaja ja entinen ammattiyhdistysjohtaja. 

Swanljung aloitti TELAn toimitusjohtajana vuonna 2000, mitä ennen hän toimi vuodesta 1990 toimihenkilökeskusjärjestö STTK:n puheenjohtajan tehtävässä. Hän jäi eläkkeelle syksyllä 2011. Hän aloitti ammattiyhdistysuransa vuonna 1976 Radio- ja televisiotoimittajien liiton (RTTL) lakimiehenä, josta tehtävästä siirtyi vuonna 1979 STTK:n asiamieheksi. Hän on toiminut myös Kuntien teknillisten keskusliiton (KTK) projektijohtajana vuosina 1983–1984 ja STTK-J:n pääsihteerinä vuosina 1984–1990. Vuosina 1989–1990 hän oli virkavapaalla STTK-J:n pääsihteerin tehtävästä toimiessaan muutaman kuukauden oikeusministeri Matti Louekosken poliittisena sihteerinä.
 
Swanljung vaikutti vuosinaan TELAn johdossa myös eurooppalaisessa sosiaaliturvan edunvalvontajärjestössä AEIP:ssä (European Association of Paritarian Institutions). Hän toimi vuosina 2009–2011 järjestön puheenjohtajana. Swanljung on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti, joksi hän valmistui vuonna 1976 Helsingin yliopistosta.

## Lähteet
Riikka Räisänen

**Riikka Räisänen** (o.s. Venäläinen; s. 19. helmikuuta 1971 Kotka) on suomalainen toimittaja ja Ylen uutis- ja ajankohtaistoimituksen päätoimittaja. Hän on työskennellyt muun muassa Helsingin Sanomien päätoimittajana. Vuoden 2015 alussa Räisänen aloitti Yleisradiossa Yle Uutisten Yhteiskunta-toimituksen päällikkönä. Hänet nimitettiin 9. tammikuuta 2017 lähtien Ylen uutis- ja ajankohtaistoiminnan päätoimittajaksi. Räisänen oli Helsingin Sanomien päätoimittaja 11. huhtikuuta 2011 – 20. elokuuta 2014. Hän oli tehtävästä äitiyslomalla kesäkuusta 2012 kesäkuuhun 2013. Touko–syyskuussa 2013 Räisänen toimi väliaikaisesti Helsingin Sanomien vastaavana päätoimittajana Mikael Pentikäisen erottua tehtävästä. Ennen päätoimittajan tehtävää Räisänen toimi uutistoimituksen esimiehenä. Aiemmin hän on ollut muun muassa Helsingin Sanomien kaupunkitoimituksen esimies sekä Me Naiset -lehden toimituspäällikkö.

Koulutukseltaan Räisänen on yhteiskuntatieteiden maisteri. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa tiedotusoppia, kansainvälistä politiikkaa ja kansantaloustiedettä. Räisänen on myös käynyt Sanoman toimittajakoulun taloustoimittajakurssin vuosina 1998–1999.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Banaroo

**Banaroo** oli saksalainen pop-musiikkia esittävä kahden mieslaulajan ja kahden naislaulajan muodostama yhtye. Yhtyeen jäsenet olivat Robbert "Bobby" Dessauvagie, Stefanie "Steffy" Dreyer, Kathrin "Cat“ Geißler ja Vittorio "Vito“ Magr. Yhtye menestyi parhaiten Keski-Euroopan maissa, Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä.

Banaroon debyyttisingle "Dubi Dam Dam" julkaistiin kesäkuussa 2005. Se sijoittui listoille neljässä eri maassa, ja parhaimmillaan toiseksi Saksassa ja Itävallassa. Kesäkuussa julkaistiin yhtyeen ensimmäinen albumi, *Banaroo's World*. Albumi sijoittui albumilistojen ykköseksi Saksassa ja Itävallassa. Saksassa albumi myi platinalevyyn oikeuttavan määrän ja Itävallassa kultalevyyn oikeuttavan määrän.

Yhtyeen toinen albumi, *Christmas World* julkaistiin marraskuussa 2005. Vuonna 2006 ilmestyi kolmas albumi, *Amazing*, ja vuonna 2007 albumit *Fly Away* ja *The Best of Banaroo*. Yhtye lopetti vuonna 2008.

## Albumit
* Banaroo's World (2005)
* Christmas World (2005)
* Amazing (2006)
* Fly Away (2007)
* The Best of Banaroo (2007)
* Bubblegum World (2013)

## Lähteet
John Abraham

**John Abraham** (s. 17. joulukuuta 1972 Kochi, Kerala) on intialainen näyttelijä ja elokuvatuottaja. Aloitettuaan uransa mallina, hän teki näyttelijändebyyttinsä eroottisessa trillerissä *[[Jism]]* (2003). Hänen ensimmäinen menestyselokuvansa oli *[[Dhoom]]* (2004). Hän näytteli kriitikoiden ylistämässä elokuvassa *[[Water (vuoden 2005 elokuva)|Water]]* (2005), ja sai parhaan miessivuosan Filmfare Awards -ehdokkuuden elokuvasta *[[Baabul (vuoden 2006 elokuva)|Baabul]]* (2006). Abraham perusti oman tuotantoyhtiön, John Abraham Entertainmentin.

## Yksityiselämä
John Abraham seurusteli näyttelijä Bipasha Basun kanssa vuosina 2002–2011. Hän avioitui Priya Runchalin kanssa 3. tammikuuta 2014.

## Filmografia
### Näyttelijä

### Tuottaja

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivusto 
*
Venejärvi

**Venejärvi** voi tarkoittaa seuraavia:

## Järvet
*Venejärvi, järvi Heinolassa
*Venejärvi, järvi Kajaanissa
*Venejärvi, järvi Kolarissa
*Venejärvi, järvi Kostamuksen kaupunkipiirikunnassa Karjalan tasavallassa
*Venejärvi, järvi Kuhmossa
*Venejärvi, järvi Rautavaaralla
*Venejärvi, järvi Enontekiöllä Käsivarren erämaa-alueella
*Venejärvi, järvi Enontekiöllä lähellä Nunnasen kylää
*Iso Venejärvi, järvi Rovaniemellä

## Kylät
*Venejärvi, kylä Kolarissa
*Venejärvi, kylä Kostamuksen kaupunkipiirissä Karjalan tasavallassa
Estadio Nuevo Vivero

**Estadio Nuevo Vivero** on stadion Badajozissa Espanjassa. Stadion toimii pääosin jalkapallonäyttämönä, kun se isännöi jalkapalloseura Club Deportivo Badajozin kotiotteluita. Stadionin yleisökapasiteetti on 15&nbsp;598 ja se on avattu vuonna 1998.

Espanjan jalkapallomaajoukkue on pelannut stadionilla kahdesti, joista se on voittanut molemmat.

## Aiheesta muualla
* Kuvia Estadio Nuevo Viverolta kesäkuulta 2007
Jääkäriliitto

**Jääkäriliitto** oli vuonna 1920 perustettu järjestö, jonka tehtävänä oli Kuninkaallisen preussilaisen jääkäripataljoonan 27:n perinteiden ja aatteellisen perustan vaaliminen. Se toimi jääkäreiden yhdyssiteenä ja konkreettiseen ohjelmaan kuuluivat myös taloudelliset avustukset puutteessa eläville. Alkuun jäsenmäärä oli 2&nbsp;000, ja esimerkiksi vuonna 1961 noin 600. Jääkäriliitto lopetti toimintansa 25. helmikuuta 1988, jääkäreiden Suomeen paluun 70-vuotispäivänä, kun enää vain kymmenen jääkäriä oli elossa. Heistä jääkärieversti Bertil Heinrichs, jääkärikomentaja Kauko Ikonen, jääkärivänrikki Karl Albinus Johansson, jääkärieversti Iivari Kauranen ja jääkärikenraaliluutnantti Väinö Valve olivat tilaisuudessa läsnä Finlandia-talossa. Muut vielä elossa olleet jääkärit olivat jääkärikapteeniluutnantti Silvo Peltonen, jääkäri Henrik Edvard Rönngård, jääkäriluutnantti Emil Sjöholm, jääkärikenraali Väinö Vainio ja jääkäriluutnantti Åke Weber.

Jääkäriliiton perinnetyötä jäi jatkamaan 25. helmikuuta 1966 perustetettu Jääkäripataljoona 27:n Perinneyhdistys r.y. – Föreningen Jägarbataljon 27:s Traditioner r.f., joka aluksi toimi nimellä *Jääkärinuoret*, jonka rinnalla toimii 8. maaliskuuta 1972 perustettu Jääkärisäätiö. 

## Julkaisut
*Leander, L.: Katsaus jääkärien keskinäisen toiminnan vaiheisiin 10-vuotiskautena 25.2.1918–25.2.1928. Jääkäriliitto, 1928.
*Jääkäri-invaliidi. Jägarinvaliden 1928–1939. Jääkäri-liitto, 1928–1939. (vuosikirja)
*Jääkäriliike 40 vuotta – Jägarrörelsen 40 år, julkaisutoimikunta: V. H. Vainio ym., toim. W. E. Tuompo. Jääkäriliitto, 1955.
*Suomen jääkärien elämäkerrasto. 1. täydennysosa. Jääkäriliitto, 1957.
*Suomen jääkärien elämänkerrasto 1975, toimituskunta: Olli Paloheimo ym. Jääkäriliitto, 1975 Sarja: Sotatieteen laitoksen julkaisuja, ISSN 0355-8002; 14 
*Suomalainen upseerikoulutus 200 vuotta 1779–1979, toim.: Pertti Kilkki, kuv.: Sampo Ahto, kirj.: Tauno Kuosa, T. V. Viljanen, Pertti Kilkki. Jääkäriliitto, 1978 

## Lähteet
Helsingin Yliopiston Kemistit

**Helsingin Yliopiston Kemistit ry** (HYK) on vuonna 1927 perustettu Helsingin yliopiston kemian opiskelijoiden aine- ja etujärjestö. HYK ry:n toimitilat sijaitsevat Helsingin yliopiston Kumpulan kampuksella Chemicumissa. Järjestön puheenjohtajana toimii tällä hetkellä (2026) Markus Saaranen. HYK:in haalarien väri on musta.

## Puheenjohtajat
*Lähde:* 

* Markus Saaranen (2026)
* Emma Metsäniemi (2025)
* Anna Monni (2024)
* Allegra Flores (2023)
* Sanni Raskala (2022)
* Aukusti Koivu (2020-2021)
* Timo Sundström (2019)
* Jarkko Lampuoti (2018)
* Iiro Niskala (2017)
* Tanja Luostari (2016)
* Taru Weckström (2015)
* Satu Asikainen (2014)
* Tuukka Kangas (2012–2013)
* Antti Lahdenperä (2010–2011)
* Jason McKee (2009)
* Reeta Salminen (2008)
* Tiina Sarnet (2007)
* Jere Tupala (2006)
* Kirsi Ämmälä (2005)
* Susanna Johansson (2004)
* Sami-Pekka Hirvonen (2002–2003)
* Elina Haavisto (2001)
* Johanna Tanner (2000)
* Aino Ruutu (1999)
* Kati Hyvärinen (1998)
* Michael Forsström (1996–1997)
* Minna Tuovinen (1995)
* Mika Ruonala (1994)
* Timo Laine (1993)
* Tuija Wahalahti (1992)

* Mika Lehtisyrjä (1991)
* Kyösti Isosaari (1990)
* Raija Matero (1988–1989)
* Ilpo Rasanen (1986–1987)
* Kari Kolppo (1985)
* Ari Myllyviita (1983–1984)
* Heikki Illi (1982)
* Marja Hirvonen (1981)
* Harri Setälä (1980)
* Timo Ernamo (1978–1979)
* Ulla-Maija Nurmi (1977)
* Heikki Tenhu (1976–1977)
* Päivi Ekholm (1975)
* Heikki Muhonen (1974)
* Terhikki Kirvelä (1972–1973)
* Toini Tanner (1971)
* Heikki Pyysalo (1970)
* Mikko Maunula (1969)
* Tapio Riiheläinen (1968)
* Olli Autio (1967)
* Jorma Korvenranta (1966)
* Ilkka Virtamo (1965)
* Kari Salminen (1964)
* Paavo Meriläinen (1962–1963)

* Veli Kauppinen (1961)
* Toivo Savioja (1960)
* Kaarle Koljonen (1957–1959)
* Sakari Kantele (1956)
* Heikki Siirilä (1955)
* Björn Biese (1954)
* Niilo Syrjä (1953)
* Urpo Palin (1952)
* Aarne Ellilä (1951)
* Eero Laaksovirta (1950)
* Veijo Miettinen (1949)
* Erkki Hase (1948)
* Atte Meretoja (1945–1947)
* Väinö Taipale (1944–1945)
* Mikko Erich (1937–1944)
* Tauno Voitila (1936–1937)
* Eero Suominen (1933–1936)
* Aarne Siren (1932–1933)
* Reino Kalajoki (1931–1932)
* Eero Suominen (1930–1931)
* Gunnar Petrelius (1929–1930)
* Eero Tommila (1927–1929)
* Ragnar Lyden (1927)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Viralliset kotisivut (uudet sivut), viitattu 6.5.2015.
Juha Niinikoski (salibandyn pelaaja)

**Juha Niinikoski** (9. huhtikuuta 1973 – 3. huhtikuuta 2011) oli suomalainen salibandyn pelaaja.

Niinikoski pelasi vuosien 1993 ja 1999 välillä yhteensä 103 runkosarjaottelua pääsarjatasolla, Salibandyliigassa ja sitä edeltäneessä SM-sarjassa. Pisteitä hän teki näissä otteluissa yhteensä 114, 71 maalia ja 43 syöttöpistettä. Hänen edustamiaan pääsarjatason seuroja olivat Synkkä Uhma, jossa hän pelasi kauden 1993–1994, Tapanilan Erä, jossa hän pelasi kauden 1994–1995, Vuosaaren Viikingit, jossa hän pelasi kaksi kautta, kaudet 1995–1996 ja 1996–1997, ja HIFK, jossa hän pelasi niin ikään kaksi kautta, kaudet 1997–1998 ja 1998–1999. Hän oli voittamassa urallaan yhtä SM-hopeaa ja kahta SM-pronssia.

Niinikoski pelasi myös seitsemän ottelua Suomen salibandymaajoukkueessa. Hän oli osa joukkuetta, joka voitti kultaa salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1995. Pääsarjauransa jälkeen hän jatkoi pelaamista Suomen Salibandyliiton muilla sarjatasoilla ja toimi lisäksi Tapanilan Erän juniorivalmentajana. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli fysioterapeutti.

Niinikoski kuoli huhtikuussa 2011 saatuaan sairauskohtauksen kesken Suomen Salibandyliiton M35-sarjan välikarsintaottelun. Hän oli kuollessaan 37-vuotias.

## Lähteet
Insestinen pornografia

**Insestinen pornografia** on pornografian alalaji, joka kuvaa insestiä eli sukulaisten keskinäistä seksuaalista vuorovaikutusta. Insestisen pornografian näyttelijöinä voi olla todellisia sukulaisia, mutta yleensä on vain palkattu toisiaan muistuttavia esiintyjiä, joiden esitetään olevan sukulaissuhteessa. Insesti on useissa maissa laitonta.

Luultavasti kuuluisin insestisen pornografian edustaja on ''Taboo''-elokuvasarja. Sarjan ensimmäinen elokuva julkaistiin vuonna 1980 ja sen pääosassa näytteli Kay Parker. Elokuvalle kuvattiin monta jatko-osaa.

## Lähteet
Boško Vuksanović

**Boško Vuksanović** (Бошко Вуксановић; 4. tammikuuta 1928 – 4. huhtikuuta 2011) oli jugoslavialainen vesipalloilija. Hän kuului joukkueeseen, joka sai hopeamitalin vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä. Lisäksi Vuksanović oli muun muassa mukana saamassa pronssia Euroopan-mestaruuskilpailuissa Wienissä 1950 ja hopeaa Torinossa 1954. Hän toimi myös valmentajana esimerkiksi vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa, jossa hänen valmentamansa joukkue sai hopeamitalin.

## Lähteet
Taboo (täsmennyssivu)

**Taboo** voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:

## Musiikissa
* Taboo, The Black Eyed Peas -yhtyeen muusikko
* *[[Taboo (Buck-Tickin albumi)|Taboo]]*, Buck-Tickin albumi vuodelta 1989
* *[[Taboo (musikaali)|Taboo]]*, Boy Georgen elämästä kertova teatterimusikaali vuodelta 2002
* ”Taboo”, Kumi Kōdan kappale
* ”Taboo”, kappale Booker T. & the M.G.’sin albumilta *[[And Now!]]*
* ”Taboo”, Don Omarin kappale
* ”Taboo”, Christabelle Borgin kappale, Maltan edustaja Eurovision laulukilpailussa 2018

## Elokuva ja televisio
* *[[Taboo (elokuvasarja)|Taboo]]*, 26 pornoelokuvan sarja 1980-luvulta
* *[[Tappava leikki]]* (*Taboo*), yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2002
* *[[Taboo (vuoden 2002 televisiosarja)|Taboo]]*, vuonna 2002 alkanut National Geographic Channelin dokumenttisarja
* *[[Taboo (vuoden 2017 televisiosarja)|Taboo]]*, vuonna 2017 alkanut BBC Onen ja FX:n draamasarja

## Muita merkityksiä
* *[[Taboo (kirja)|Taboo]]*, kirja
* *[[Taboo (peli)|Taboo]]*, peli
* **, vuoden 1989 videopeli

## Katso myös
* Tabu
* Tabu (täsmennyssivu)
Steckse

**Steckse** ( tai *Steksė*) on Henrikin Liivinmaan kronikassa mainittu liettualainen ruhtinas, joka sai surmansa taistelussa Kalparitaristoa vastaan. Steckse oli historioitsija Tomas Baranauskasin mukaan suuriruhtinas ja samoin Henrikin kronikassa mainitun Lielvārdessa surmansa saaneen nimeämättömän ruhtinaan seuraaja.

## Steckse Henrikin kronikassa
Henrikin Liivinmaan kronikassa Steckse mainitaan vuonna 1214. Hänen mainitaan johtaneen liettualaisten sotajoukkoa, joka hyökkäsi Liivinmaalle Väinäjoen yli. Kronikan mukaan Kalparitaristoon kuulunut Berthold johti ritariston joukkoja ja latvialaisia liettualaisia vastaan ja väijytti nämä tiellä. Steckse sai surmansa usean liettualaisen ohella. Osa liettualaisista pääsi kronikan mukaan pakoon.

## Lähteet
*

### Viitteet
HMS Marshal Ney

**HMS Marshal Ney** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Marshal Ney -luokan monitori, joka valmistettiin ensimmäisen maailmansodan alkaessa.

## Valmistus
Alus tilattiin nimellä *HMS M.13* Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista, missä köli laskettiin tammikuussa 1915 telakkanumerolla 859. Alus laskettiin vesille 17. kesäkuuta ja valmistui vielä samana vuonna 31. elokuuta. Se nimettiin uudelleen ranskalaisen Napoleonin sotien marsalkan Michel Neyn mukaan.

Alus oli suunniteltu Belgian rannikon matalikkoja varten ja se oli varustettu tulitukitehtäväänsä varten kahdella 15 tuuman tykillä. Tykit olivat jääneet ylimääräisiksi Renown-luokan taisteluristeilijöiden uudelleen suunnittelusta, mutta ne eivät olleet ajoissa valmiit ja ne korvattiin *[[HMS Ramillies (07)|HMS Ramilliesilta]]*. Käytetyt dieselmoottorit aiheuttivat teknisiä ongelmia, mikä rajoitti aluksen käyttöä.

## Palvelus
Vuonna 1916 alukselta poistettiin 15 tuuman tykkitornit, jotka siirrettiin vasta vesille laskettuun *[[HMS Erebus (I02)|HMS Erebukseen]]*. Niiden tilalle asennettiin yksi 9,2 tuuman tykki sekä neljä kuuden tuuman tykkiä ja samalla alus siirrettiin vartioalukseksi. Huhtikuussa 1917 alus torjui Ramsgateen hyökänneet Saksan keisarikunnan laivaston hävittäjät.

Alus oli vuoden 1919 Queenborough'ssa tukikohta-aluksena ennen kuin se riisuttiin aseista, minkä jälkeen se jatkoi 1920 palvelustaan Fort Blockhousessa varastolaivana. Alus nimettiin kesäkuussa 1922 *HMS Vividiksi*, ja se jatkoi palvelustaan konemiesten koululaivana. Alus nimettiin tammikuussa 1934 *HMS Drakeksi* ja *HMS Alaunia II:ksi* 1947. 

*HMS Alaunia II* saapui 6. lokakuuta 1957 romutettavaksi Wardin romuttamolle Milford Haveniin.
 
## Lähteet
*
*

### Viitteet
Linja-autoliikenne Veikko Viitanen

**Linja-autoliikenne Veikko Viitanen Oy** (nimi vuoteen 1965 *Lauri Viitanen Oy*) oli suomalainen Tampereella 1923–1985 toiminut linja-autoyritys.

Yritys sai alkunsa vuonna 1923 kun Lauri Viitanen alkoi liikennöidä isänsä rakentamalla linja-autolla Luopioisista vuoropäivin Hämeenlinnaan ja Tampereelle. Saman vuoden syksyllä teiden huonon kunnon estettyä ajojen jatkamisen Luopioisiin hän muutti Tampereelle ja aloitti liikenteen Vuohenojan ja Keskustorin välisellä linjalla. Vuonna 1928 Lauri Viitanen alkoi ajaa Uusikylä–Keskustori -linjaa. Kun tämä linja siirtyi 1957 Tampereen kaupungin liikennelaitokselle Viitanen siirtyi liikennöimään Tampereen ja Ylöjärven Siivikkalan väliä. Säännöllisen linjaliikenteen harjoittaminen oli tuolloin välttämätöntä, jotta myös tilausajojen suorittaminen oli mahdollista. Tällöin Viitasella oli 11 linja-autoa, joista jo puolet oli varusteltu tilausajoihin sopiviksi. 

Viitanen aloitti tilausajojen ajamisen jo 1950-luvulla yhteistyössä Kalevi Keihäsen kanssa aina Etelä-Eurooppaa myöten, mutta erikoistui pian ajamaan tilausajoja pääasiassa yrityksille ja urheiluseuroille. Yhtiön nimeksi muuttui 1965 *Veikko Viitanen Oy* Lauri Viitasen pojan mukaan.

Veikko Viitanen myi yhtiön 1985 Länsilinjoille. Kauppaan kuului kahdeksan linja-autoa. Länsilinjat yhdisti Viitasen ajaman Siivikkala–Tampere linjan toisen ostamansa yrityksen E. Myllymäki Oy:n ajamaan Tampere–Höytämö-linjaan.

## Lähteet
* Linja-autoliikenteen harjoittajat Suomessa, 2. täydennetty painos 1987 Suomen Linja‑autohistoriallinen Seura r.y. 
* Miljoonia kilometrejä takana, Aamulehti Moro 13.05.2009 
* Ossi Säpyskä: *Pirkanmaan autoliikenteen vaiheet*, s. 38. Tampere: Pirkanmaan Autoalan Veteraanit ry, 1988, .
Luettelo Britannian kuninkaallisen laivaston monitoreista

Tämä on **luettelo Britannian kuninkaallisen laivaston [[Monitorialus|monitoreista]]**.

*''Humber-luokka''
**''Severn''
**''Humber''
**''Mersey''
*''Abercrombie-luokka''
**''Abercrombie''
**''Havelock''
**''Raglan''
**''Roberts''
*''Lord Clive -luokka''
**''Lord Clive''
**''General Craufurd''
**''Earl of Peterborough''
**''Sir Thomas Picton''
**''Prince Eugene''
**''Prince Rupert''
**''Sir John Moore''
**''General Wolfe''
*''Marshal Ney -luokka''
**''Marshal Ney''
**''Marshal Soult''
*''Gorgon-luokka''
**''Gorgon''
**''Glatton''
*''M15-luokka''
**''M15''
**''M16''
**''M17''
**''M18''
**''M19''
**''M20''
**''M21''
**''M22''
**''M23''
**''M24''
**''M25''
**''M26''
**''M27''
**''M28''
*''M29-luokka''
**''M29'' (myöhemmin *HMS Medusa*)
**''M30''
**''M31''
**''M32''
**''M33''
*''Erebus-luokka''
**''Erebus''
**''Terror''
*''Roberts-luokka''
**''Roberts''
**''Abercrombie''

## Lähteet

*
*

### Viitteet
Borja Ekiza

**Borja Ekiza Imaz** (s. 6. maaliskuuta 1988 Pamplona, Navarra, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on edustanut Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Athleticia ja Eibaria. Vuosina 2016–2019 hän pelasi Ukrainassa ja Kyproksella.

Ekiza on Athleticin kasvatti. Hän siirtyi seuraan kaudeksi 2002–2003 pamplonalaisesta yleisseurasta Chantreasta, jota myös muun muassa Iker Muniain ja Mikel San José edustivat ennen Athleticia. Athleticin juniorijoukkueista valmistuttuaan Ekiza pelasi kaksi kautta C-joukkue Basconiassa ja kolme kautta B-joukkue Athletic B:ssä.

Athleticin edustusjoukkueeseen Ekiza nousi alkuvuodesta 2011 korvaamaan loukkaantuneen Fernando Amorebietan. Hän debytoi Primera Divisiónissa 8. tammikuuta 2011 ottelussa Málagaa vastaan. Maaliskuussa 2011 hän teki seuran kanssa vuoteen 2013 ulottuneen jatkosopimuksen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Borja Ekiza Athleticin sivustolla 
* Borja Ekiza BDFutbol-sivustolla
Mircəfər Bağırov

**Mircəfər Abbas oğlu Bağırov** (, 17. syyskuuta (J: 5. syyskuuta) 1896 Quba – 7. toukokuuta 1956 Baku) oli neuvostoliittolainen puoluejohtaja. Kansallisuudeltaan hän oli azeri.

Mircəfər Bağırov syntyi talonpoikaisperheeseen. Koulun jälkeen hän kävi opettajakurssin ja työskenteli vuodesta 1915 lähtien maalaiskoulun opettajana. Maaliskuussa 1917 hän liittyi bolševikkipuolueeseen. Bağırov toimi Quban vallankumouskomitean varapuheenjohtajana vuonna 1917 ja osallistui Venäjän sisällissotaan vuosina 1918–1920. Vuonna 1920 hän työskenteli Karabahin alueen vallankumouskomitean varapuheenjohtajana, sotakomissaarina ja sotaoikeuden puheenjohtajana. Vuosina 1921–1933 hän toimi Azerbaidžanin SNT:n tšekan ja GPU:n puheenjohtajana sekä tasavallan sisäasiain kansankomissaarina ja kansankomissaarien neuvoston puheenjohtajana. Vuonna 1933 Bağırov nimitettiin Azerbaidžanin kommunistipuolueen keskuskomitean ja Bakun kaupunkikomitean ensimmäiseksi sihteeriksi. Vuonna 1934 hänet valittiin NKP(b):n keskuskomitean ehdokasjäseneksi ja vuonna 1939 keskuskomitean jäseneksi. Vuodesta 1937 lähtien hän toimi Neuvostoliiton korkeimman neuvoston kansanedustajana ja vuodesta 1938 sen puhemiehistön jäsenenä. Toisen maailmansodan aikana hän kuului Taka-Kaukasian rintaman sotaneuvostoon.

Stalinin kuoltua Lavrenti Berijan luottomiehenä tunnettu Bağırov nimitettiin NKP:n keskuskomitean puhemiehistön ehdokasjäseneksi ja Azerbaidžanin ministerineuvoston puheenjohtajaksi. Berijan kukistuttua vuonna 1953 hänet erotettiin tehtävistään ja siirrettiin Kuibyševneft-yhtymän henkilöstöpäällikön sijaiseksi. Maaliskuussa 1954 Bağırov erotettiin NKP:stä ja pidätettiin. Toukokuussa 1956 Neuvostoliiton korkeimman oikeuden sotakollegio tuomitsi hänet Berijan apurina kuolemaan. Pian tämän jälkeen Bağırov teloitettiin ampumalla.

Bağırov on laatinut Stalinin roolia suurentelevan teoksen Azerbaidžanin ja Bakun bolševikkijärjestöjen historiasta. Ennen asemansa menetystä hänet oli palkittu viidellä Leninin kunniamerkillä, kahdella punaisen lipun ja kahdella työn punaisen lipun kunniamerkillä sekä isänmaallisen sodan ensimmäisen asteen kunniamerkillä.

## Lähteet
Dante’s Peak

**Dante's Peak** on vuonna 1997 ilmestynyt katastrofielokuva, jonka on ohjannut Roger Donaldson, käsikirjoittanut Leslie Bohem ja jonka pääosassa näyttelevät Pierce Brosnan, Linda Hamilton ja Charles Hallahan. 

Elokuva kertoo tulivuoritutkijasta, joka saapuu kuvitteelliseen pikkukaupunkiin Dante's Peakiin ja varoittaa kaupunkilaisia pian tulevasta purkauksesta, mutta heikoin menestyksin. Elokuva julkaistiin muutama kuukausi ennen *[[Tulivuori (elokuva)|Tulivuori]]*-elokuvaa ja sai lopulta laajempaa menestystä. Elokuvan on mainittu olevan myös tieteellisesti tarkempi kuin *Tulivuori*.

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
* 
*
Lilinkotisäätiö

**Lilinkotisäätiö** on yhteiskunnallinen, voittoa tavoittelematon toimija, jonka tarkoituksena on parantaa psyykkisesti pitkäaikaissairaiden asemaa yhteiskunnassa. Lilinkotisäätiön palvelutalotuotanto aloitettiin vuonna 2002 Niemikotiyhdistyksen nimellä, mutta yhdistys muutettiin vuonna 2004 säätiömuotoiseksi.

Tarkoituksensa toteuttamiseksi säätiö tuottaa asumispalveluja mielenterveystoipujille sekä kuntouttavaa avointa toimintaa mielenterveys- ja päihdetoipujille. Lilinkotisäätiöllä on Suomalaisen Työn Liiton myöntämä Yhteiskunnallinen yritys -merkki.

Lilinkotisäätiöllä on kuusi palveluasumista ja tehostettua palveluasumista tarjoavaa palvelutaloa eri puolilla Helsinkiä. Lisäksi Lilinkotisäätiö tarjoaa tuettua asumista yksiöissä ja kaksioissa, jotka sijaitsevat hajasijoitettuna Helsingissä yleisen asuntokannan seassa. Asukkaita säätiöllä on kaikkineen noin 320 ja työntekijöitä noin 170. Asumispalvelujen lisäksi Lilinkotisäätiö tarjoaa mielenterveys- ja päihdetoipujille kuntouttavaa avointa toimintaa. Säätiön hallinto ja avoin toiminta sijaitsevat Långin talolla Malmilla.

Palvelutalot tarjoavat asukkaille turvallisen, kodikkaan ja toimintakykyä ylläpitävän asumismuodon sekä mahdollisuuden liittyä yhteisöön. Henkilökunta on paikalla tehostettua palveluasumista tarjoavissa taloissa ympäri vuorokauden ja palveluasumista tarjoavissa taloissa 8-20. Toiminta perustuu toipumisorientaation periaatteisiin, joissa korostuvat jokaisen ihmisen yksilöllinen tarina ja päätöksentekovalta omassa elämässä. Lisäksi Lilinkotisäätiö toimii vihreän hoivan eli green care -toimintaperiaatteiden mukaisesti edistäen ihmisten hyvinvointia ja elämänlaatua osallisuuden, kokemuksellisuuden ja luonnon elvyttävyyden keinoin. 

## Aiheesta muualla
* Säätiön kotisivut
Kiss & Tell (Selena Gomez & the Scenen albumi)

**Kiss & Tell** on yhdysvaltalaisen Selena Gomez & the Scene -yhtyeen ensimmäinen studioalbumi. Hollywood Records julkaisi sen 29. syyskuuta 2009. Albumi debytoi Yhdysvaltain *[[Billboard 200]]* -listalla yhdeksännellä sijalla, kun sitä myytiin 66&nbsp;000 kappaletta ensimmäisellä viikollaan. *[[Canadian Albums Chart]]* -listalla se nousi sijalle 22.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arviot
* Allmusic: 
* About.com: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kiss & Tell discogs.com -sivustolla
Laçın

**Laçın** (; ) on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Karabahvuorten lounaisrinteillä 414 kilometriä Bakusta lounaaseen. Kaupungin kautta kulkee Vuoristo-Karabahin ja Armenian yhdistävä maantie.

Paikkakunnan alkuperäinen nimi on *Abdallar* (ven. Абдаляр, *Abdaljar*). Vuonna 1923 siitä tuli kaupunki, joka toimi vuoteen 1929 saakka etupäässä kurdien asuttaman Kurdistanin kihlakunnan keskuksena. Vuonna 1926 kaupunki sai nimen *Laçın*. Vuonna 1930 siitä tuli Laçınin piirin keskus. Vuonna 1937 Azerbaidžanin kurdit karkotettiin Keski-Aasiaan.

Neuvostoaikana Laçın oli maatalous- ja karjanhoitoalueen keskus, jossa toimi pienimuotoista elintarviketeollisuutta. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan siellä oli 7&nbsp;800 asukasta. Armenialaiset joukot valtasivat Laçınin Vuoristo-Karabahin sodan aikana toukokuussa 1992, jolloin koko azeriväestö pakeni kaupungista. Se kuului sittemmin *Berdzor*-nimisenä de facto itsenäisen Vuoristo-Karabahin tasavallan Qašataghin piiriin. Asukkaita oli vuonna 2009 1&nbsp;700 henkeä.

Vuonna 2020 syttyi uusi sota Azerbaidžanin ja Armenian välillä. Se päättyi maiden väliseen aseleposopimukseen, jonka mukaisesti Azerbaidžan sai takaisin muun muassa Laçınin piirikunnan. Sen joukot saapuivat alueelle 1. joulukuuta 2020. Venäläisiä joukkoja jäi valvomaan aselepoa Armenian ja Vuoristo-Karabahin väliselle tielle.

Azerbaidžanin joukot ottivat Laçınin kaupungin haltuunsa elokuussa 2022. Vuoristo-Karabahin ja Armenian välille rakennetaan uutta tietä, joka oli elokuussa melkein valmis.

## Lähteet

## Aiheesta muualla