open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Yo Gotti

**Mario Mims** (s. 19. toukokuuta 1981), taiteilijanimiltään **Lil Yo** ja **Yo Gotti**, on yhdysvaltalainen rap-artisti. Gotti julkaisi esikoisalbuminsa *Youngsta’s On a Come Up* vuonna 1996 nimellä Lil Yo. Esikoisalbuminsa jälkeen hän on julkaissut useita albumeita.

## Diskografia
* *[[Youngsta’s On a Come Up]]* (1996)
* *[[From Da Dope Game 2 Da Rap Game]]* (2000)
* *[[Self-Explanatory]]* (2001)
* *[[Life (Yo Gottin albumi)|Life]]* (2003)
* *[[Back 2 da Basics]]* (2006)
* *[[Live from the Kitchen]]* (2012)
* *[[I Am Yo Gottin albumi)|I Am]]* (2013)
* *[[The Art of Hustle]]* (2016)
* *[[I Still Am]]* (2017)
* *[[Untrapped]]* (2020)

## Lähteet
Edith Roosevelt

**Edith Roosevelt**  (6. elokuuta 1861 – 30. syyskuuta 1948) oli Yhdysvaltojen presidentin Theodore Rooseveltin toinen vaimo. Hänen aikanaan presidentin vaimon ("First Lady", 'ensimmäinen nainen') roolista tuli julkinen valtiollinen tehtävä.

Edith Carow tunsi tulevan aviomiehensä lapsuudesta asti ja oli etenkin tämän sisaren Corinnen läheinen ystävä ja koulutoveri. Theodore Roosevelt ja hänen ensimmäinen vaimonsa Alice Lee Roosevelt olivat naimisissa vuodesta 1880 Alice Leen kuolemaan vuonna 1884 asti. Heille syntyi tytär, joka sai nimen Alice.

Theodore ja Edith Roosevelt menivät naimisiin vuonna 1886. Edith tuli raskaaksi häämatkalla ja keskittyi äidin rooliin. 

Kun Theodore Roosevelt pyrki varapresidentiksi vuonna 1900, Edith pysyi sivussa kampanjasta, mutta hänellä oli näkyvä rooli virkaanastujaisissa. Puoli vuotta myöhemmin presidentti William McKinley murhattiin, ja Roosevelteistä tuli presidenttipari.

Monet aikaisemmatkin presidenttiparit olivat valittaneet virka-asunnon ahtaudesta, mutta Rooseveltit rakennuttivat taloon länsisiiven ("West Wing"), johon toimistotilat siirtyivät niin että vanhan osan toinen kerros jäi kokonaan presidentin perheen asuinkäyttöön. Talo sai viralliseksi nimekseen "White House", Valkoinen talo. Edith Roosevelt muokkasi talon sisustusta ja huonejärjestelyä muutenkin. Hänen silmissään talo ei ollut vain perheen koti vaan myös valtion näyteikkuna, jonka julkisten tilojen sisustus muutettiin korostamaan Yhdysvaltojen uutta suurvalta-asemaa. Edith Roosevelt keksi laittaa kaikkien presidenttien puolisoiden muotokuvat ja aikaisempina vuosikymmeninä käytetyt juhla-astiastot esille sen niiden käytävien varrelle, joiden kautta vierailijat tulevat Valkoiseen taloon.

Edith Roosevelt palkkasi ensimmäisenä Valkoiseen taloon tiedottajan, joka vastasi kirjeenvaihdosta ja hoiti suhteita lehdistöön. Virkaa on jatkettu myöhempien presidenttikausien aikana. Hän itse ei pitänyt haastatteluista ja valokuvattavana olemisesta ja kielsi lehtiä kuvailemasta kovin tarkkaan, millaisia asuja oli käyttänyt missäkin tilaisuudessa. Useammin olivat kuvattavina Rooseveltien viisi yhteistä lasta ja Alice, jota lehdistö kutsui "Alice-prinsessaksi".

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Havaijin lippu

**Havaijin lippu** (, havaijiksi *Ka Hae Hawaiʻi* ) on Yhdysvaltain Havaijin osavaltion virallinen lippu. Samaa lippua käyttivät aikoinaan myös Havaijin kuningaskunta, protektoraatti, tasavalta ja territorio. Havaijin lippu on ainoa Yhdysvaltain osavaltion lippu, joka sisältää toisen valtion lipun, tässä tapauksessa Yhdistyneen kuningaskunnan lipun.                                      

Ylösalaisin käännetty Havaijin lippu on paitsi kansainvälinen hätäsignaali, mutta myös tapa protestoida niin osavaltion kuin liittovaltion hallintoa vastaan. Ylösalaisin käännetty lippu on myös Havaijin itsenäisyysliikkeen käyttämä symboli.                                       

## Lipun historia ja kuvaus
Kertoman mukaan brittiläinen tutkimusmatkailija George Vancouver tarjosi Ison-Britannian lippua Kamehameha Suurelle, joka oli yhdistämässä Havaijia yhtenäiseksi kuningaskunnaksi. Union Jack oli käytössä vuoteen 1816 asti, kunnes Kamehamehan länsimaalaiset neuvonantajat ehdottivat kuningaskunnalle omaa lippua. Sekä britit että amerikkalaiset olivat vuoroin nostaneet omia lippujaan salkoihin Havaijilla, ja jännitteitä purkaakseen Kamehameha Suuri päätti ottaa lippuunsa mallia molempien maiden lipuista.

Vuonna 1843, ns. Pauletin tapauksen jälkeen, kuningas Kamehameha III antoi virallisen kuvauksen lipusta: lipussa on kahdeksan raitaa, jotka kuvaavat kahdeksaa suurinta Havaijin saarta. Raidat seuraavat ylhäältä alas seuraavassa järjestyksessä: valkoinen, punainen, sininen, valkoinen, punainen, sininen, valkoinen, punainen.

## Havaijin lipun päivä
Vuonna 1990 Havajin kuvernööri John Waihe‘e julisti heinäkuun 31. päivän Havaijin lipun päiväksi (). Siitä lähtien päivää on juhlittu joka vuosi. Päivää juhlitaan lippuseremonian lisäksi myös mm. työpajoin, konsertein ja osavaltion laulun laulamalla.

## Kanaka Maoli -lippu

Vuonna 2001 Gene Simeona esitteli Honolulussa lipun, joka sai nimekseen "Kanaka Maoli" (). Se perustui Simeonan mukaan kaivauksista löydettyyn alkuperäiseen Havaijin kuningaskunnan lippuun, jonka brittiläinen George Paulet oli hävittänyt vallankaappauksensa aikana. Simeona väittää myös, että lippu oli Kamehameha Suuren henkilökohtainen lippu ennen länsimaalaisten saapumista.

## Lähteet
Ansekülan majakka

**Ansekülan majakka** () on Saarenmaalla Sõrven niemimaan itärannikolla, sen kapeimmalla kohdalla Ansekülasta pohjoiseen. Saksalaiset tuhosivat aiemmin paikalla olleen kirkon vuonna 1944 pois lähtiessään, sen torni toimi aiemmin merimerkkinä.

## Historia
Aiemmin, ennen toista maailmansotaa merimerkkinä oli Ansekülan kirkon torni jonka saksalaiset tuhosivat poistuessaan vuonna 1944. Neuvostoliittolaiset sotilaat rakensivat 22 metriä korkean majakan kirkon paikalle vuonna 1952 tai 1953. Majakan torni on nelikulmainen ja se on väriltään alaosasta valkoinen ja ylempää on musta. Sen korkeus merenpinnasta oli 33 metriä, mutta sitä on korotettu useita kertoja puiden kasvamisen vuoksi. Vuonna 1961 valon korkeus oli 35 metriä meren pinnasta, vuonna 2006, valo oli korotuksen jälkeen 44,1 metriä meren pinnasta. 

Ansekülan-majakka on 3128 metrin päässä Lõun majakasta, joka myös sijaitsee Sõrven niemimaan länsipuolella.

## Kuvia

Anseküla tuletorn 2005.jpg|Ansekülan majakka ennen korotusta vuonna 2005. 
Anseküla tuletorn 2007.jpg|Ansekülan majakka jälkeen korotuksen vuonna 2007. 
Anseküla 038.jpg|Ansekülan majakka vuonna 2009. 
Lighthouse - panoramio (29).jpg|Ansekülan majakka vuonna 2014.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Anseküla kirik Vertailukuvia Ansekülan kirkosta ja majakasta, ennen - jälkeen. **Arkistolinkki** 
*Saaremaa.ee: Anseküla tuletorn 
*Navigatsioonimärgi Navigatsioonimärkide andmekogu: 932, Anseküla tuletorn andmed
Nur Jahan

**Nur Jahan** (1577–1645) oli Intian suurmogulihallitsijan Jahangirin aviopuoliso. Nur Jahanin onnistui hallita miestään, joka oli maansa hallitsija vain nimellisesti. Jahangirin kuollessa valtaan nousi kuitenkin Nur Jahanin suosiman perillisen sijaan Shah Jahan. Nur Jahan kuoli vuonna 1645.

## Elämäkerta

Nur Jahan eli alkuperäiseltä nimeltään Mihr al-Nisa syntyi Kandaharissa vuonna 1577 ja hänen isänsä oli persialainen Ghiyath Beg. Hänen ensimmäinen aviomiehensä oli samoin persialaistaustainen Ali Kuli Beg. Ali oli toimi suurmoguli Akbarin armeijassa saavuttaen mainetta rohkeudellaan. Lopulta hän joutui kuitenkin salamurhan uhriksi. Murhan motiivi on epäselvä. Syyksi on esitetty esimerkiksi epäilyjä Alin petturuudesta, tai vaihtoehtoisesti sen syynä on saattanut olla Mihr al-Nisan uusi suhde. Neljä vuotta myöhemmin vuonna 1611 Mihr al-Nisasta tuli nimittäin Jahangirin vaimo, jolloin aiemmin nimeä Nur Mahall käyttänyt Nur otti nimen Jahan.

Nur Jahania kuvailtiin erittäin kauniiksi ja hän oli myös tuon ajan naisille epätyypillisesti myös hyvin lukenut. Kunnianhimoisena naisena Nur Jahan hallitsi myös miestään, josta tuli pian lähinnä nimellinen hallitsija vaimonsa alaisuudessa. Hän löi omissa nimissään kolikoita ja antoi jopa omia säädöksiään (*farman*) Nur Jahanin neuvonantajina toimivat hänen isänsä ja veljensä Asaf Khan. Hänen asemansa heikkeni huomattavasti hänen isänsä kuoltua, minkä lisäksi hänen veljensä alkoi tukea Khurramia hallitsijan seuraajaksi Nur Jahanin tukeman Shahryar Mirzan sijaan. Nur Jahan oli naittanut aiemmasta liitostaan syntyneen tyttärensä Shahryarille. Jahangirin ja Nur Jahanin liitosta ei syntynyt lapsia. Perillisten välinen kiista puhkesi avoimeksi kapinaksi vuosien 1622 ja 1625 välillä. Jahangir kuoli vuonna 1627 Khurram voitti Shahryarin ja nousi valtaistuimelle hallitsijanimellä Shah Jahan. Nur Jahan kuoli vuonna 1645, mutta aikalaislähteet kirjoittivat hänen viimeisestä kahdeksastatoista vuodestaan vain vähän.

Nur Jahanin hautarakennus valmistui hänen kuolinvuotenaan 1645 ja se sijaitsee Lahoressa.

## Lähteet
Lotta Jurica

**Lotta Jurica** (o.s. **Onttonen**) on suomalainen vaatesuunnittelija. Hän näytteli vuosina 1994–1995 Missu Hurmalaa televisiosarjassa *[[Blondi tuli taloon]]*. Jurica opiskeli sarjan kuvausten päätyttyä teolliseksi muotoilijaksi ja muutti miltei saman tien Saksaan. Hän työskentelee Adidaksen suunnittelujohtajana. Juricalla on kaksi tytärtä. Hän ei ole enää yhdessä lastensa isän kanssa. Jurican isä oli teatteri- ja elokuvaohjaaja Markku Onttonen.

## Lähteet
Salima Ghezali

**Salima Ghezali** (; s. 1958 Bouira, Ranskan Algeria) on algerialainen toimittaja ja ihmisoikeusaktivisti, joka kirjoitti Algerian sisällissodan aikana maan ihmisoikeustilanteesta. Hän on ollut aktiivinen myös Algerian naisliikkeessä.

## Elämä
Ghezali on ollut 1980-luvulta alkaen mukana Algerian naistenliikkeessä. Hän perusti vuonna 1989 naisjärjestön, jonka tarkoituksena oli vastustaa alistavaa perhelakia. Vuonna 1991 hän puolestaan perusti *Nyssa*-nimisen feministisen sanomalehden, joka lopetti varojen puutteen takia toimintansa 18 numeron jälkeen.

Ghezali toimitti vuodesta 1994 alkaen ranskankielistä viikkolehteä *[[La Nation (Algeria)|La Nationia]]*, joka oli maan luetuin viikkolehti. Lehti oli ainoa, joka kritisoi vuonna 1991 alkaneen sisällissodan molempia puolia, hallitusta ja islamistisia ryhmittymiä. Se pyrki poliittiseen vuoropuheluun, edistämään ihmisoikeuksia ja mielipiteenvapautta. *La Nation* joutui useasti keskeyttämään toimintansa. Se kiellettiin vuonna 1996, kun Ghezali oli kirjoittanut *[[Le Monde diplomatique]]* -lehteen raportin Algerian ihmisoikeustilanteesta.

Ghezali palkittiin vuonna 1997 Euroopan parlamentin Saharov-palkinnolla ja vuonna 1998 Olof Palme -palkinnolla. Olof Palme -palkinnon perusteluiden mukaan Ghezalilla on ollut ”rohkeutta jatkaessaan vaaroista huolimatta puolueetonta raportointiaan Algerian kansalle tehdyistä väkivaltaisuuksista”.

## Lähteet
Eila Uitto

**Eila Kyllikki Uitto** (o.s. *Friman*, vuodesta 1944 *Rissanen*, vuodesta 1962 *Uitto*; 11. huhtikuuta 1923 Hollola – 29. toukokuuta 2012) oli suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos.

Uitto kävi kansakoulun ja suoritti sen jälkeen erilaisia vaatetusalan kursseja. Hän työskenteli vaatetusalan perheyhtiöissä Vestio Oy:ssä 1966–2005 ja Minkki Oy:ssä toimitusjohtajana ja johtokunnan jäsenenä 1971–1989. Kauppaneuvoksen arvon hän sai 1974.

Eila Uiton puoliso vuodesta 1962 oli kauppaneuvos Olavi Uitto.

## Lähteet
Benetton B194

**Benetton B194** on Formula 1 -talli Benettonin käyttämä auto kaudella . Autolla kilpailivat Michael Schumacher, Jos Verstappen, Jyrki Järvilehto ja Johnny Herbert. Schumacher voitti uransa ensimmäisen kuljettajien mestaruuden.

## Formula 1 -tulokset

## Aiheesta muualla
Tomi Männistö

**Tomi Matti Männistö** (s. 3. lokakuuta 1964 Tampere)  on Helsingin yliopiston ohjelmistotuotannon professori. Männistön puoliso vuodesta 1989 on tutkimuspäällikkö Satu Männistö (o.s. Vuori).

## Tutkimus ja opetus
Tomi Männistö tutkii ja opettaa ohjelmistotuotantoa, erityisesti ohjelmistoarkkitehtuureja, vaatimustenhallintaa sekä ohjelmistojen varioituvuutta. Hän toimi ohjelmistoarkkitehtuurien maailman pääkonferenssin WICSA (nykyisin ICSA) ja Euroopan konferenssin ECSA yhteiskonferenssin puheenjohtajana vuonna 2012. Männistö on julkaissut yli 100 tieteellistä artikkelia. Artikkelit käsittelevät tuotteiden mallipohjaista konfigurointia, ohjelmistoarkkitehtuureja sekä ohjelmistojen vaatimustenhallintaa. Hänen tutkimusryhmänsä ESE (Empirical Software Engineering) tutkii myös ohjelmistojen suunnittelua laajemmin, kuten ns. jatkuvan eksperimentoinnin (engl. continuous experimentation) käyttämistä ohjelmistojen kehittämisessä. 

Männistö on mukana kansainvälisessä ohjelmistotuotannon tutkijaverkostossa ISERN (International Software Engineering Research Network) sekä IFIP:n (International Federation for Information Processing) ohjelmistoarkkitehtuurien työryhmän WG 2.10 jäsen. 

## Ura
Männistö valmistui Tampereen teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1990. Hän valmistui tekniikan lisensiaatiksi 1998 ja väitteli tekniikan tohtoriksi Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 2000. Post-doc-vuoden hän oli vierailevana tutkijana MIT:ssä ja Nokian tutkimuskeskuksessa Bostonissa Yhdysvalloissa. Männistö työskenteli Procons-yhtiössä suunnittelijana 1988–1991 ja Teknillisessä korkeakoulussa tutkijana 1991–2000, opettavana tutkijana 2000–2004, määräaikaisena professorina 2004–2007 ja professorina vuodesta 2008. Hän siirtyi Helsingin yliopiston professoriksi vuonna 2013.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tomi Männistön kotisivu
* Tomi Männistön tutkimusryhmän Empirical Software Engineering (ESE) kotisivu 
* [Tomi Männistö Helsingin yliopiston tutkimustietojärjestelmässä](https://tuhat.helsinki.fi/portal/fi/persons/tomi-mannistoe(f580ab59-2e97-435e-8002-e7a56af4b6e4).html)
* Tomi Männistön julkaisut Google Scholarissa
* Tomi Männistön julkaisut ResearchGatessa
Korkman

**Korkman** on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

*Georg Korkman (s. 1940), elokuvakäsikirjoittaja ja apulaisohjaaja
*Julia Korkman (s. 1977), oikeuspsykologian dosentti, Marit ja Sixten Korkmanin tytär
*Marit Korkman (os. *Witick*, 1947–2012), lastenneuropsykologi, Sixten Korkmanin puoliso
*Sixten Korkman (s. 1948), taloustieteilijä, toimitusjohtaja ja professori
Sirkku Uusitalo

**Sirkku Uusitalo** (*Sirkka-Liisa Uusitalo*, o.s. *Aspelund*, 7. maaliskuuta 1937 Säkkijärvi – 9. joulukuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja valtiotieteiden maisteri. Hän oli erikoistunut asumis- ja sisustusasioihin.

Uusitalo työskenteli toimittajana Viikkosanomissa, Suomen Kuvalehdessä, Eevassa (päätoimittajana), Avotakassa (toimituspäällikkönä) ja Makasiinissa (päätoimittajana). Uusitalo julkaisi viisi kirjaa, muun muassa teoksen *Koti kauniiksi*. Sisustuksesta tuli vähitellen hänen erikoisalansa kirjoittajana. Sisustamiseen liittyi myös hänen yritystoimintansa, design­yritys *Harmonia*, jonka erikoisuutena oli vanhasta, harmaaksi patinoituneesta mäntypuusta valmistetut huonekalut. 

Vuonna 2001 Uusitalolle myönnettiin opetusministeriön ylimääräinen sanomalehtimieseläke.

Sirkku Aspelund avioitui diplomi-insinööri Pekka Uusitalon kanssa vuonna 1963, ja perheeseen syntyi kaksi poikaa.

## Lähteet
Begum Samru

**Begum Samru** tai **Begum Sumru** oli suurmogulien alaisen Sardhanan *[[pargana]]n* hallitsijan vaimo ja miehensä kuoltua itse sen hallitsija. Brittien vallattua alueen Begum sai pitää maansa ja pienen armeijansa. Alun perin muslimitaustainen Begum kääntyi katolilaisuuteen ja rakennutti esimerkiksi katedraalin. Hän kuoli vuonna 1836.

## Elämäkerta

Begum Samru oli taustaltaan muslimi. Hänen isänsä oli Suurmogulien valtakunnan ylimystöön kuulunut Latif Ali. Begum ja hänen äitinsä heitettiin kuitenkin ulos kodistaan ja perhe päätyi asumaan Delhin kaduille. Begumin äiti kuoli hieman myöhemmin. Begumista tuli tanssija tuolloin kuuluisan kurtesaanin Khanum Bain koulutuksessa.

Myöhemmin hän avioitui eurooppalaisen seikkailija Walter Reinhardt Sombren eli paikallisesti Samrun kanssa. Reinhardt hallitsi Sardhanan *[[pargana]]a* suurmoguli Shah Alam II:n alaisuudessa. Reinhardtin kuollessa Begum peri nyt käytännössä omaksi ruhtinaskunnakseen muodostuneen Sardhanan. Sardhanalla oli esimerkiksi oma 300 henkinen eurooppalaisista ja sekarotuisista paikallisista muodostettu armeijansa. Vuonna 1792 Begum avioitui ranskalaisen palkkasotilas Levassaultin kanssa. Vuonna 1793 yksi Reinhardtin pojista, Zafar-yab Khan, kaappasi vallan Sardhanassa ja Levassault sai surmansa kaappauksen aikana.

Begum sai asemansa Sardhanassa takaisin irlantilaisen seikkailija George Thomasin avustuksella ja brittien vallatessa doabin alueen Begum liittoutui heidän kanssaan. Britit sallivat hänen pitää maansa ja pienen armeijansa. Begum kääntyi katolilaisuuteen vuonna 1781. Sardhanan hallitsijana Begum rakennutti katedraalin, joka valmistui vuonna 1820. Katedraali sai myös oman piispansa. Nykyinen kristillinen toiminta Doabin alueella on paljolti hänen aikaansaannostaan. Hänen rakennuttamastaan palatsista Sardhanassa tuli myöhemmin katolilainen koulu. Begumin omistamaa palatsia Delhissä käytettiin puolestaan Sepoykapinan aikana ruutitehtaana.

Begum kuoli 27. tammikuuta 1836 ja hänen Sardhanan maansa päätyi valtiolle. Hänen suuri yksityisomaisuutensa päätyi monimutkaisten oikeustaistelujen jälkeen eri tahoille.

## Lähteet
Norfolkinsaaren lippu

**Norfolkinsaaren lippu** on Norfolkinsaaren kansallistunnus. Norfolkinsaaren neuvosto hyväksyi sen 6. kesäkuuta 1979. Lipussa on kahden vihreän raidan välissä valkoinen keskiraita, jonka sisällä on  norfolkinaraukaria (*Araucaria heterophylla*).

## Lähteet
* 
* Norfolk Island Flag and Public Seal Act 1979 (NI) Federal Register of Legislation
### Viitteet
Hertta Tirranen

**Hertta Tirranen** (27. heinäkuuta 1915 – 9. joulukuuta 1986) oli suomalainen kustannustoimittaja, suomentaja ja tietokirjailija, koulutukseltaan filosofian maisteri.

## Teokset
* *Sadunkuvittaja Rudolf Koivu: sagotecknaren*. toim. Hertta Tirranen, kuvat Raul Roine. Porvoo: WSOY, 1947
* *Suomen taiteilijoita Juho Rissasesta Jussi Mäntyseen: elämäkertoja*. Hertta Tirranen. Porvoo: WSOY, 1950
* *Alma mater: Helsingin yliopisto*. toim.  Hertta Tirranen, Helsingin yliopisto, 1952
* *Suomen taiteilijoita Alvar Cawénista Wäinö Aaltoseen: elämäkertoja*, toim. Hertta Tirranen. Porvoo: WSOY, 1955.
* *Urajärven kartanomuseo*. Hertta Tirranen ja Tyyni Vahter. Helsinki: Suomen muinaismuistoyhdistys, 1956 (useita painoksia myöhemmin)
* *Ça cést Paris: ranskan kieltä ja Pariisin tietoutta*. Clara Westman Ostrogorsky, Eugène-Pierre Davoust; ranskalais-suomalaisen sanaston laatinut Hertta Tirranen. Helsinki; WSOY, 1959

### Suomennokset
* Alexandre Dumas: *Musta tulppaani* , suom. Hertta Tirranen. Porvoo: WSOY, 1956
* Lennart Seth, Åke Meyerson: *Avain taiteen maailmaan*; suomeksi toim. Hertta Tirranen. Porvoo: WSOY, 1960

## Lähteet
Merfyn Frych

**Merfyn Frych** tai **Merfyn Frych ap Gwriad** oli walesilaisen Gwyneddin kuningaskunnan hallitsija 800-luvun alkupuolella. Hän tuli valtaan Hywel ap Rhodri Molwynin kuoltua vuonna 825. Hän oli tosin saattanut hallita Ynys Mônin aluetta jo vuodesta 818 alkaen. Runoperinteen mukaan Merfyn oli kotoisin Manaw-nimisestä paikasta, muttei tiedetä, viitataanko tällä Mansaareen () vai nykyisen Kaakkois-Skotlannin alueella sijainneeseen Manaw Gododdinin kuningaskuntaan.
Tibor Bogányi

**Tibor Bogányi** (s. 1975 Vác, Unkari
) on unkarilainen kapellimestari ja sellisti, joka on toiminut monien suomalaisten orkestereiden johdossa. Hän työskenteli Sinfoniaorkesteri Vivon taiteellisena johtajana vuosina 1999–2002, Turun filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina 2003–2006 ja Lappeenrannan kaupunginorkesterin taiteellisena johtajana vuosina 2008–2016. Syksystä 2018 alkaen hänet on nimitetty Pori Sinfoniettan ylikapellimestariksi kahden vuoden ajaksi. Lisäksi Bogányi on toiminut kotimaassaan Unkarissa Pannon-filharmonian (ent. Pécsin filharmoninen orkesteri) ylikapellimestarina vuodesta 2011 lähtien.

Bogányi on johtanut useimpia muitakin suomalaisorkestereita ja Suomen Kansallisoopperaa sekä  muun muassa Staatsphilharmonie Rheinland-Pfalzia, Orchestre National du Capitole de Toulousea, Kööpenhaminan filharmonista orkesteria, Shanghain oopperaa, Unkarin kansallisoopperaa ja Meksikon kansallista sinfoniaorkesteria. Hän on esiintynyt myös sellistinä eri puolilla maailmaa.

Bogányin perhe muutti vuonna 1987 Unkarista Suomeen Forssaan, jossa hänen vanhempansa työskentelivät musiikinopettajina. Bogányi opiskeli Sibelius-Akatemiassa sellonsoittoa Hannu Kiisken johdolla ja orkesterinjohtoa Jorma Panulan ja Leif Segerstamin oppilaana. Kapellimestariopintoja hän jatkoi János Fürstin, Colin Davisin ja Juri Simonovin johdolla.

Bogányi asuu perheineen Wienissä. Hänen vaimonsa on kuvataiteilija Ágnes Zászkaliczky. Heillä on kaksi poikaa. Tibor Bogányin veljiä ovat pianisti ja pianonsuunnittelija Gergely Bogányi ja fagotisti Bence Bogányi, ja hänen sisarensa on huilisti Bernadett Bogányi.

## Lähteet
Uusi Suomi (täsmennyssivu)

**Uusi Suomi** tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

## Media

* Uusi Suomi, vuosina 1919-1991 ilmestynyt lehti.
* *[[Uusi Suomi (verkkolehti)|Uusi Suomi]]*, vuonna 2007 perustettu uutispalvelu.

## Maantiede

* Uusi Suomi - New Finland, Kanadassa sijaitseva siirtolaisalue.

## Historia

* Uusi Suomi, ranskaksi *la nouvelle Finlande*, Suomen suuriruhtinaskunnasta käytetty nimi Venäjän keisarikunnassa erotuksena Vanhalle Suomelle
* Uusi Suomi, *[[operaatio Alaska]]*, eräiden Yhdysvaltain virastojen toisen maailmansodan aikana esittämä suunnitelma suomalaisten evakuoimiseksi Alaskaan.
Ville Saukkonen

**Ville Saukkonen** on suomalainen oopperaohjaaja, joka on vuodesta 2016 toiminut Opera BOXin taiteellisena johtajana. Saukkonen valmistui oopperaohjaajaksi Moskovan teatteritaiteen akatemiasta vuonna 1993. Sen jälkeen hän on ohjannut yli 140 ensi-iltaa eri puolilla Suomea. 

Saukkosen tuotanto käsittää teoksia barokista kantaesityksiin ja harvinaisista opereteista oopperakirjallisuuden suuriin klassikoihin.

Hänen yhteistyökumppaneitaan ovat olleet useat musiikkiopistot ja konservatoriot, Sibelius-Akatemia, Suomalainen Kamariooppera, Savonlinnan Oopperajuhlat, Kansallisooppera sekä lukuisat vapaankentän oopperaryhmät, kuten Turun-, Porin-, Mikkelin-, Jyväskylän-, Lahden ja Vaasan oopperat.

Suomen lisäksi Saukkosen ohjauksia on nähty Virossa, Venäjällä ja Saksassa. Luennoitsijana ja opetustehtävissä hän on toiminut muun muassa Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa ja Viron teatteri- ja musiikkiakatemiassa. Vuonna 2000 Suomen Wagner-seura myönsi hänelle Bayreuth-stipendin ensimmäisenä suomalaisena oopperaohjaajana, ja vuonna 2019 hän sai Pacius-palkinnon Suomen oopperakulttuurin kehittämisestä.
Chevrolet Equinox

**Chevrolet Equinox** on neliovinen katumaasturi, jota yhdysvaltalainen General Motors valmistaa Chevrolet -brändin alla. Auto esiteltiin vuonna 2003 . Sitä valmistetaan Kanadassa, Kiinassa ja Meksikossa. Aiemmin sitä valmistettiin myös Yhdysvalloissa. Nykyinen sukupolvi esiteltiin 22. syyskuuta 2016 ja se tuli myyntiin 2017.

## Sukupolvet

1st Chevrolet Equinox LS.jpg|Ensimmäinen sukupolvi(2005-2009)
2011 Chevrolet Equinox LTZ -- 03-09-2011.jpg|Toinen sukupolvi(2010-2017)
Chevrolet Equinox P4250866.jpg|Kolmas sukupolvi(2018-)


## Lähteet
Margaret Fuller

**Margaret Fuller** (23. toukokuuta 1810 – 19. heinäkuuta 1850) oli yhdysvaltalainen kirjallisuuskriitikko, kirjailija ja opettaja. 

Fullerin isä oli lakimies ja senaattori, ja hän järjesti tyttärelleen määrätietoisesti hyvän koulutuksen, aloittaen latinanopetuksesta kuusivuotiaana. Margaret Fuller oppi pian myös kreikkaa ja ranskaa, ja aikuisena hän opiskeli lisäksi saksaa. Hän luki nuorena poliittisia elämäkertoja ja klassista kirjallisuutta. Goethen teoksista tuli erityisen rakkaita, ja hän käänsi Goethen teoksia englanniksi ja aloitti kirjoittaa tämän laajaa elämäkertaa.

Vuonna 1835 Fuller tapasi Ralph Waldo Emersonin joka esitteli hänet Bostonin muille älyköille, jotka muodostivat Yhdysvaltojen transsendenttisen liikkeen. Transsendentit uskoivat yksilön henkiseen kasvuun yli uskonnollisten dogmien. Emerson tarjosi Fullerille töitä transsendenttien lehden *The Dial* toimittajana vuonna 1839. Fuller ei samaistunut kaikkiin transsendenttien aatteisiin, mutta tapasi useimmat liikkeen johtohahmot ja kirjoitti näiden kanssa käymistään keskusteluista teoksen  ‘Summer on the Lakes‘ (1844).

Fuller järjesti Bostonissa naisille keskusteluiltoja, joiden aiheina olivat kirjallisuus, koulutus, mytologia ja filosofia. Tarkoituksena oli rikastuttaa naisten elämää ja lisätä heidän yhteiskunnallisen asemansa arvostusta. Samaan pyrki Fullerin kuuluisin teos *Woman in the Nineteenth Century*, joka ilmestyi vuonna 1845. Teoksen julkaisi Horace Greeley. Vuodesta 1844 alkaen Fuller toimi Greeleyn julkaiseman lehden New York Tribune kirjallisuuskriitikkona.

Fuller lähetettiin Roomaan New York Tribunen kirjeenvaihtajaksi. Hän meni siellä naimisiin, sai poikalapsen ja kirjoitti käsikirjoituksen Italian epäonnistuneesta vallankumouksesta. Paluumatkalla laiva, joka kuljetti Fulleria ja hänen perhettään, haaksirikkoutui hurrikaanin kynsissä, ja Fuller perheineen ja käsikirjoitus hukkuivat näköyhteyden päässä rannikosta.

Fuller oli keskeinen hahmo transsendenttisessä liikkeessä. Hänen arvonsa unohdettiin jossain määrin 1900-luvulla, mutta hän nousi uudelleen kiinnostuksen kohteeksi 1970-luvulta alkaen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Chevrolet S-10 Blazer

**Chevrolet S-10 Blazer** tai **GMC S-15 Jimmy** on  katumaasturi, jota General Motors valmisti Chevrolet- ja GMC-brändien alla vuodesta 1982 vuoteen 2005.

## Blazerin ja Jimmyn sukupolvet

Tiedosto:1st Chevrolet S-10 Blazer 4-door.jpg|Blazerin ensimmäinen sukupolvi
Tiedosto:1st-GMC-S15-Jimmy-2door.jpg|Jimmyn ensimmäinen sukupolvi
Tiedosto:98-05 Chevrolet S-10 Blazer 2door.jpg|Blazerin toinen sukupolvi
Tiedosto:95-97 GMC Jimmy.jpg|Jimmyn toinen sukupolvi
Nukkemurhaaja

**Nukkemurhaaja** () on yhdysvaltalainen ns. slasher-elokuviin kuuluva kauhuelokuva. Elokuvan ohjasi William Lustig vuonna 1980. 

## Uudelleenfilmatisointi
Elokuvasta julkaistiin vuonna 2012 uudelleenfilmatisointi (Maniac, 2012), jonka tuotti Alexandre Aja ja ohjasi Franck Khalfoun. Uudelleenfilmatisointi ei saanut Suomessa levitystä elokuvateattereissa, mutta julkaistiin DVD ja Blu-Ray -tallenteina 2013. 

## Roolit

## Juoni
Frank Zito(Joe Spinell) joutui jo lapsena prostituoituna työskentelevän äitinsä kaltoin kohtelemaksi ja kasvaa aikuisena nuoria naisia murhaavaksi ja skalpeeraavaksi sarjamurhaajaksi, joka asettelee murhaamiensa naisten päänahan hiuksineen mannekiininukeille. Onnettomuudessa kuollutta julmaa äitiään silti ikävöivä Frank kokee, että kauniiden nuorten naisten rangaistus kauneudestaan on kuolema.

Frank murhaa ja liittää karmeaan kokoelmaansa useita naisia ennen kuin kohtaa valokuvaaja Annan (Caroline Munro), jonka kanssa Frank kuvittelee, että voisi edetä suhteeseen. Frank vie Annan vierailulle äitinsä haudalle ja hyökkää hautausmaalla Annan kimppuun. Anna onnistuu kuitenkin pakenemaan vahingoitettuaan hyökkääjäänsä lapiolla. Frank palaa epätoivoisena kotiinsaja siellä harhakuvitelmissaan kuvittelee joutuvansa oman mannekiinikokoelmansa uhriksi näiden repiessä ja raastaessa Frankia tämän omilla työkaluillaan. 

Seuraavana aamuna poliisien saapuessa Frankin asuntoon he löytävät Frankin vuoteestaan itsemurhan tehneenä.

## Vastaanotto
*Maniac* oli ehdolla maineikkaan Saturn-palkinnon saajaksi pienen budjetin elokuvien kategoriassa (Best Low-Budget Film) vuonna 1981.

## Kohtelu Suomessa
Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvalle ennakkotarkastuksessa ikärajan KK (Kokonaan Kielletty) vuonna 1989, kun elokuvan myyntiin ja vuokraukseen tarkoitettu VHS-tallenne pyrki Suomen markkinoille. Ikärajan vuoksi elokuvaa ei sannut Suomessa levittää eikä esittää. Täyskielto kumoutui vasta vuonna 1.1.2001 kuvaohjelmien tarkastusta koskevan lakimuutoksen yhteydessä. Mielenkiintoisesti elokuvasta on olemassa suomalainen jopa yli viisi minuuttia leikattu 1983 julkaistu VHS-julkaisu, jonka kansitaide on sensuroitu (irti leikattu pää on hävitetty) ja jonka takakannessa on maininta elokuvan olevan ikärajalla Kokonaan kielletty.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Rotten Tomatoes
Sylvia Burka

**Sylvia Burka** (s. 4. toukokuuta 1954 Winnipeg, Manitoba, Kanada) on 1970-luvun jälkipuoliskolla menestynyt kanadalainen pikaluistelija. Hän voitti maailmanmestaruuden sekä yleisluistelussa että sprinttimatkoilla.

Burka kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran Sapporossa 1972 ja sijoittui parhaimmillaan 1&nbsp;000 metrillä kahdeksanneksi. Vuonna 1973 hän luisteli tammikuussa Davosissa sprinttimatkojen maailmanennätyspisteet 175,050, voitti Assenissa juniorien yleisluistelun maailmanmestaruuden ja sijoittui Oslossa naisten sprintterien MM-kilpailuissa neljänneksi. Vuonna 1974 hän oli sprintterien MM-kilpailuissa Innsbruckissa kahdeksas.

Vuonna 1976 Burka sijoittui Innsbruckin olympialaisissa 1&nbsp;000 metrillä neljänneksi, 3&nbsp;000 metrillä kahdeksanneksi, 1&nbsp;500 metrillä yhdeksänneksi ja 500 metrillä 11:nneksi. Yleisluistelun MM-kilpailuissa Gjøvikissä hän voitti kultaa ja sprintterien MM-kilpailuissa Berliinissä hän saavutti pronssia. Hän luisteli vielä maaliskuussa Inzellissä yleisluistelun maailmanennätyspisteet 176,468. Vuonna 1977 Burka ei menestynyt yleisluistelun MM-kilpailuissa mutta voitti sprintterien maailmanmestaruuden Alkmaarissa oltuaan nopein molemmilla 1&nbsp;000 metrin matkoilla ja sijoituttuaan 500 metrillä kolmanneksi ja toiseksi.

Burka saavutti yleisluistelun MM-kilpailuissa vielä pronssia Den Haagissa 1979 sekä sijoittui kuudenneksi Helsingissä 1978 ja Hamarissa 1980. Sprintterien MM-kilpailuissa hänen viimeiset esiintymisensä toivat tulokseksi kymmenennen sijan Lake Placidissä 1978, viidennen sijan Inzellissä 1979 ja seitsemännen sijan West-Allisissä 1980. Kolmansissa olympialaisissaan Lake Placidissa 1980 hän oli 1&nbsp;000 metrillä seitsemäs, 500 metrillä yhdeksäs, 1&nbsp;500 metrillä kymmenes ja 3&nbsp;000 metrillä kahdestoista.

## Ennätykset

## Lähteet

* 
* 

### Viitteet
Roskapostiansa

**Roskapostiansa** on sähköpostiosoite, jonka olemassaolon tarkoitus on kerätä roskapostia analysoitavaksi tai käytettäväksi raaka-aineena roskapostin myöhempään välttämiseen. 

Yksittäinen sähköpostiosoite muuten normaalisti käytössä olevassa verkkotunnuksessa saattaa olla roskapostiansa, tai kokonainen verkkotunnus voidaan valjastaa roskapostiansakäyttöön. Roskapostiansoja voi muodostaa esimerkiksi luomalla kokonaan uusia sähköpostiosoitteita, jotka saatetaan suuren yleisön tietoon tavoilla, joita ainoastaan roskapostittajien käyttämien osoitteidenkeräilyautomaattien arvellaan käyttävän, ottamalla uusiokäyttöön aiemmin käytössä olleita mutta käytöstä poistuneita sähköpostiosoitteita (esim. ilmaissähköpostipalveluiden, kuten Hotmail tai Gmail, operaattorien tiedetään tekevän näin) tai kokonaisia verkkotunnuksia, luomalla sähköpostiosoitteita tai verkkotunnuksia jotka muistuttavat läheisesti käytössä olevia (esim. tyypillisiä kirjoitusvirheitä).

Merkkijonoja, joissa on @-merkki ja sen oikealla puolella jotain, joka on mahdollista ymmärtää verkkotunnukseksi, mutta joita ei ole ensisijaisesti tarkoitettu sähköpostiosoitteiksi (kuten sähköpostin tai Usenet-ryhmäkeskustelujen Message-ID-kenttä), voidaan myös hyödyntää roskapostiansoina, sillä roskapostittajien tiedetään keräilevän kaikkea, mikä vähänkään muistuttaa sähköpostiosoitetta.
Juhani Yli-Vakkuri

**Juhani Yli-Vakkuri** (s. 1977) on suomalainen filosofi, joka toimii kielifilosofian professorina Tarton yliopistossa. Hän on myös professori ja vanhempi tutkija (Senior Research Fellow) Australian Catholic Universityssä Melbournessa. Hän väitteli tohtoriksi Oxfordin yliopistosta vuonna 2012. Yli-Vakkuri on erikoistunut kielifilosofiaan, mielenfilosofiaan, tietoteoriaan, metafysiikkaan ja filosofiseen logiikkaan. Mielenfilosofiassa hän on puolustanut eksternalismia erityisesti John Hawthornen kanssa kirjoittamassaan teoksessa *Narrow Content* (2018). Kielifilosofian ja filosofisen logiikan alalla hänet tunnetaan kolmiulotteisen semantiikan kehittäjänä, jota hän on soveltanut epämääräisyyden logiikkaan. Timothy Williamsonin arvion mukaan “Yli-Vakkurin semantiikan malliteoreettinen luonne saavuttaa hyvän tasapainon informatiivisuuden ja joustavuuden välillä”. 

## Teoksia
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Juhani Yli-Vakkurin kotisivu  
* Juhani Yli-Vakkuri.  Tarton yliopisto 
* New Professor in Philosophy of Language.  Tarton yliopisto
Pajasaari

**Pajasaari** on Tampereella Tammerkosken niskalla Näsijärven rannalla sijaitseva saari jolla sijaitsee nykyisin Tampereen Navigaatioseura ry:n toimintakeskus.

Saari on saanut nimensä siellä jo 1800-luvulla sijainneen pajan mukaan. Saarella oli pajarakennus varmuudella vuonna 1888. Vuonna 1895 valmistui saaren kautta kulkeva Tammerkosken ylittävä Porin radan rautatiesilta. Vuonna 1912 saarelle valmistui pajan tilalle arkkitehti Birger Federleyn suunnittelema Näsijärven Purjehdusseuran paviljonki sekä aallonmurtaja saaren edustalle venesatamaa suojaamaan. Purjehdusseura oli perustettu jo 1898 mutta sillä ei ollut aikaisemmin vakinaista venesatamaa eikä paviljonkia. Paviljonkia laajennettiin 1962 ja se sai silloin nykyisen ulkoasunsa. Laajennuksen suunnitteli arkkitehti Jaakko Tähtinen.

Näsijärven Purjehdusseuran vuokrasopimus päättyi 1974 kun purjehdustoiminta kävi mahdottomaksi saarelta käsin Paasikiventien sillan rakentamisen takia. Seura myi paviljonkirakennuksen Tampereen kaupungille ja rakensi uuden paviljongin ja venesataman Lentävänniemen Jänissaareen. Vuonna 1966 perustettu Tampereen Navigaatioseura vuokrasi 1976 saaren rakennuksineen Tampereen kaupungilta ja aloitti saaristolaivuri- ja rannikkolaivurikurssien pitämisen Pajasaaressa. Saaressa on myös seuran koulutusaluksen kotisatama. Pajasaaren rakennukset yhdistettiin vesi- ja viemäriverkostoon vasta vuonna 2008. Saarelle johtaa kävelysilta Tammerkosken länsirannalta. 

## Lähteet
Tansu Çiller

**Tansu Çiller** (s. 1946) on turkkilainen poliitikko ja taloustieteilijä, joka toimi Turkin pääministerinä vuosina 1993–1996.

Çiller syntyi varakkaaseen perheeseen Istanbulissa, ja valmistui Bosporin yliopistosta ekonomiksi. Hän jatkoi opintojaan Yhdysvalloissa. Hän palasi Turkkiin opettamaan ja sai nimityksen professoriksi 36-vuotiaana, aikansa nuorimpana Turkissa. Hän ansaitsi miljoonia yhdessä aviomiehensä kanssa kiinteistökaupoilla.

Çiller liittyi hallitsevaan Oikea tie -puolueeseen vuonna 1990. Hänet valittiin parlamenttiin ja nimitettiin valtiovarainministeriksi Süleyman Demirelin hallitukseen seuraavana vuonna. Vuonna 1993 hänet valittiin Demirelin seuraajaksi pääministeriksi. Hän oli ensimmäinen nainen Turkin pääministerinä.

Çillerin pääministerikaudella maassa oli paineita valtion kulujen säästämiseksi. Kurdien levottomuudet maan lounaisosassa lisääntyivät. Vuoden 1995 parlamenttivaaleissa Necmettin Erbakanin islamistipuolue voitti. Çiller haki yhteistyötä pitääkseen islamistit pois vallasta. Seuraavina vuosina maata hallitsi sarja heikkoja koalitiohallituksia.

Vuonna 1996 Çilleriä syytettiin korruptiosta ja taloudellisista väärinkäytöksistä valtionyhtiöiden yksityistämisen yhteydessä. Hän leimasi syytökset poliittiseksi ajojahdiksi. Oikeuden päätöksellä hänet vapautettiin syytteistä vuonna 1998.

Çiller valittiin puolueensa johtoon vielä 1999, mutta vuoden 2002 huonosti menneiden parlamenttivaalien jälkeen hän luopui vallasta.

## Lähteet
Kaija Ward

**Kaija Ward** (s. ) on suomalainen ekonomi ja kauppaneuvos.

Hän jatkoi vanhempiensa  Saimi ja Veikko Heinosen Lahteen vuonna 1945 perustaman kangaskaupan alalla. Ward toimi apuna vanhempiensa kangasliikkeissä jo pienenä. Hän lähti kuitenkin ensin opiskelemaan kieliä, mutta siirtyi sitten kauppatieteiden pariin ja valmistui ekonomiksi kauppakorkeakoulusta 1971. Hänet nimitettiin vanhempiensa tuolloin nimellä *Sekunda ja Pala Ky* toimineen kangaskauppaketjun apulaisjohtajaksi. Yhdessä miehensä Carl-Johan Wardin kanssa he kasvattivat yritystä merkittävästi ja laajensivat valikoimaa eurooppalaisiin kankaisiin ja laadukkaisiin vaatetuskankaisiin seuraavan vuosikymmenen aikana. Yrityksen nimeksi vaihdettiin *Superkangas*. 

Uutena liikekonseptina Ward perusti nykyisin Orimattilan Pennalassa päätonttoriaan pitävän, noin 400 henkeä työllistävän Eurokangas-yrityksen. Sen ensimmäiset, suuret ja avarat, mutta asiakkailleen myös palvelua tarjoavat kangasmyymälät aukesivat vuonna 1991 Lahteen ja Turkuun. Kaija Ward osti Sekunda ja Pala Ky:n, joka fuusioitiin  Eurokangas Oy:öön. Eurokangas laajeni täyden palvelun "kangastavarataloksi". Hän toimi jonkin aikaa myös enkelisijoittajana ja esiintyi Leijonan kita -televisiosarjassa. 

Vuonna 1980 perustettua perheyritystä johtaa nykyisin jo seuraava sukupolvi; vuonna 2018 Eurokangas-konsernin toimitusjohtajana oli hänen poikansa Daniel Ward. 

Kaija Ward on saanut monia tunnustuksia, kuten Lahden vuoden yrittäjä (yhdessä miehensä kanssa) 1996, Euroopan menestynein naisyrittäjä (kahdesti), Vuoden lahtelainen 2008. Vuonna 2006 presidentti Halonen myönsi hänelle kauppaneuvoksen arvonimen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sirkku Taponen (2007) Katso Lindforsin Salaiseen puutarhaan (is.fi)
Curaçaon lippu

**Curaçaon lippu** on Curaçaon autonomisen alueen kansallistunnus. Se oli myös Curaçaon valtion lippu ennen sen lakkauttamista. Lippua ei kuitenkaan käytetty Curaçaon ja alusmaiden herttuakunnan lippuna vaan sen lippuna käytettiin Alankomaiden lippua. 

Lipussa on keltainen raita ja kaksi tähteä sen yläpuolella. Sininen tausta kuvaa merta ja taivasta. Keltainen raita kuvaa kirkasta aurinkoa, joka paistaa saarelle. Tähdet kuvaavat Curaçaoa ja Klein Curaçaoa mutta myös rakkautta ja iloa. Tähtien viisi sakaraa kuvaavat maanosia, joista curaçaolaiset ovat kotoisin. 

Lipun suunnitteli Martin den Dulk vuonna 1984. Curaçao oli järjestänyt pienen kilpailun lipun valitsemiseksi. Martin den Dulk oli yksi lukuisista osanottajista, mutta tuomarit olivat vaikuttuneita hänen lipustaan.

Sen jälkeen kun Aruba sai lippunsa, vaikka se oli vielä osa Alankomaita, Curaçao sai luvan omaan lippuun. Neuvostolle lähetettiin kaksituhatta lippua, joista kymmenen pääsi jatkoon. Neuvosto teki päätöksen 29. marraskuuta 1982. Pienten muutoksien jälkeen lippu otettiin käyttöön 2. heinäkuuta 1984.

## Lähteet
* http://www.crwflags.com/fotw/flags/cw.html
* https://web.archive.org/web/20130602192253/http://www.ctv.es/USERS/jolle/antilla2.htm
Buick Rainier

**Buick Rainier** on keskikokoinen katumaasturi, jota General Motors valmisti Buick-brändin alla heinäkuusta 2003 kesäkuuhun 2007. Autoa koottiin  Moraine Assembly -tehtaalla, Morainessa, Ohion osavaltiossa, Yhdysvalloissa.

## Myyntiluvut Yhdysvalloissa
Bio Luvil

**Bio Luvil** on Unileverin vuodesta 1966 markkinoima entsyymipitoinen pyykinpesuaineiden tuotemerkki, joka pitää sisällään sekä nestemäisiä että jauhemaisia pesuaineita. Tuoteperheen pyykinpesuaineet ovat heikosti emäksisiä pesuaineita, joiden teho perustuu pinta-aktiivisten aineiden, vettä pehmentävien aineiden ja entsyymien yhdistelmään. Bio Luvilia markkinoidaan erityisesti valkuaisainetahrojen, kuten esimerkiksi veri- ja ruokatahrojen poistamiseen vaatteista. Suomessa Bio Luvilia myy ja markkinoi Unilever Finland Oy.

Maaliskuussa 2018 tuoteperhe piti sisällään seuraavat pyykinpesuaineet;

* Bio Luvil Black
* Bio Luvil Color
* Bio Luvil Classic
* Bio Luvil Sensitive
* Bio Luvil Sensitive Color
* Bio Luvil Sport
* Bio Luvil Wool & Silk

## Bio Luvilin ja Omon samankaltaisuus

Savon Sanomat uutisoi vuonna 2013 kilpailevien pyykinpesuaineiden Bio Luvil Colorin ja Omo Colorin olevan koostumukseltaan samoja pyykinpesuaineita. Bio Luvil ja Omo ovat molemmat Unileverin omistamia tuotemerkkejä. Unilever perusteli kahden sisällöltään samanlaisen pesuaineen myyntiä kuluttajien brändiuskollisuudella. Kuluttajaviraston linjauksen mukaan kyseessä ei ole lain puitteissa kuluttajaoikeudellinen ongelma, sillä yritys ei markkinoinut kumpaakaan tuotetta toista parempana.

## Lähteet
Gas Panic!

**Gas Panic!** on brittiläisen rockyhtye Oasiksen kappale, joka on kuudes raita yhtyeen neljännellä studioalbumilla *[[Standing on the Shoulder of Giants]]*. Se julkaistiin promosinglenä Brasiliassa alkuvuodesta 2000. Kappaletta ei julkaistu muualla singlenä, eikä se saanut listasijoituksia, mutta se on yksi suosituimpia ja arvostetuimpia kappaleita etenkin yhtyeen fanien keskuudessa.

”Gas Panic!” kuului Oasiksen soittolistaan *Standing on the Shoulder of Giants Tour* -kiertueella, ja sitä soitettiin myös joitakin kertoja vuoden 2002 *Heathen Chemistry Tour* -kiertueella. ”Gas Panic!” sisältyi Familiar to Millions -livealbumille, ja lisäksi kappaleen demoversio oli ”Who Feels Love?” -singlen B-puolena.

## Kappaleet

## Kokoonpano ja henkilöstö

### Yhtye
* Liam Gallagher – laulu
* Noel Gallagher – sähkökitara, akustinen kitara
* Alan White – rummut, lyömäsoittimet

### Lisämuusikot
* Paul Stacey – basso
* Mark Feltham – huuliharppu
* Tony Donaldson – minimoog, mellotron
* Charlotte Glasson – huilu

### Tuotanto
* Tuotanto ja äänisuunnittelu: Mark Stent
* Tekniikka: Paul Stacey
* Avustava tekniikka: Wayne Wilkins, Paul Walton, Aaron Pratley
* Masterointi: Howie Weinberg
* Ohjelmointi ja Pro Tools -efektit: Jan ”Stan” Kybert
* Studioavustaja: Steve ”Rambo” Robinson

## Lähteet
Trångsundin rautatieasema

**Trångsundin rautatieasema** on Tukholman paikallisjunaverkostoon kuuluva asema. Trångsundin asema sijaitsee Huddingen kunnassa. Asema kuuluu linjaan 35, joka kulkee välillä Nynäshamn–Bålsta. Trångsundin asemaa ennen on Farsta Strand ja sen jälkeen Skogås. Trångsundin asema sijaitsee Trångsundin kaupunginosassa, noin 15 kilometrin päästä Tukholman keskustasta. Asemasta huolehtii SL eli Storstockholms Lokaltrafik.
Anni Leppälä

**Anni Leppälä** (s. 1981 Helsinki) on suomalainen valokuvataiteilija. Hän oli 2010 Vuoden nuori taiteilija, ja hänen töitään on ollut kansainvälisesti esillä jo vuodesta 2006.

## Elämä ja ura
Leppälä opiskeli 2000–2004 valokuvailmaisua Turun taideakatemiassa. Hänen teoksensa olivat vuonna 2001 ensimmäisen kerran esillä näyttelyssä Turun Galleria Manillassa. Leppälä jatkoi opintojaan valmistuttuaan taideakatemiasta Taideteollisessa korkeakoulussa, josta hän valmistui vuonna 2011 taiteen maisteriksi.

Leppälän valokuvia on ollut kansainvälisesti esillä vuodesta 2006 saakka. Hänen töitään on ollut ryhmänäyttelyissä muun muassa Tokion valokuvataiteen museossa (2006), Wolfsburgin taidemuseossa (2009), Thyssen-Bornemisza-museossa (2011), Rencontres d’Arlesissa (2012) ja New Yorkin Scandinavia-talossa (2013).

Leppälä oli Vuoden nuori taiteilija vuonna 2010. Sen ansiosta hän sai yksityisnäyttelyn Tampereen taidemuseoon. Sen jälkeen hänellä on ollut yksityisnäyttelyitä muun muassa Bernin Gallery TH13:ssa (2011), Münchenin Barbara Gross -galleriassa (2011), Helsingin Gallery AMA:ssa (2013), Lontoon Purdy Hicks -galleriassa (2014), Pariisi Galerie les Filles du Calvairessa (2014) ja Turun taidemuseossa (2014). Syksyllä 2017 Leppälä valittiin Suomen Saksan-instituutin vierailevaksi taiteilijaksi.

## Tyyli
Leppälän kuvat ovat usein järjestettyjä ja tilanteet sekä hahmot lavastettuja, mutta valo on aina luonnonvaloa. Hän pyrkii teoksissaan pohtimaan hetkellisyyttä, hetkestä luopumisen vaikeutta sekä faktan ja fiktion suhdetta. Leppälän kuvissa monet hänen ihmishahmoistaan ovat peittäneet kasvonsa, kääntyneet selin tai naamioituneet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kotisivut
Molnbyn seisake

**Molnbyn seisake** on Tukholman Roslagsbananiin kuuluva junaseisake. Se sijaitsee Molnbyn kylässä Vallentunan kunnassa. Seisake on rataosuuden vähiten käytetty rautatieliikennepaikka. Sitä käyttää keskimäärin 60 ihmistä päivässä. Molnbyn seisake sijaitsee Roslagsbananin Ormstan ja Lindholmenin asemien välissä.

Seisake on avattu liikenteelle vuonna 1885. Seisakkeella on pieni odotustupa, sekä sen läheisyydessä on entinen ratavahdin asunto, joka on vuokrattu yksityiskäyttöön. Molnbyhyn rakennettiin 2010-luvun lopulla suuri junavarikko.

## Lähteet
Hamtramck (Michigan)

**Hamtramck** on kaupunki Waynen piirikunnassa, Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden  väestönlaskennassa 22 423. Kaupungin asukkaista 42 % on syntynyt ulkomailla. 

Vuonna 2013 Hamtramckista tuli Yhdysvaltain ensimmäinen kaupunki, jonka asukkaista enemmistö oli muslimeita. Kaksi vuotta myöhemmin enemistö kaupunginvaltuustosta oli myös muslimeita. Vuonna 2021 kaupungin pormestariksi valittiin Amer Ghalib, josta tuli valintansa myötä ensimmäinen yhdysvaltalainen pormestari, joka on uskonnoltaan muslimi. 

## Lähteet
Gergely Bogányi

**Gergely Bogányi** (s. 4. tammikuuta 1974 Vác, Unkari) on unkarilainen, Suomessakin opiskellut pianisti ja flyygelinsuunnittelija.

Bogányi on konsertoinut muun muassa Lontoon filharmonisen orkesterin kanssa vuonna 2004. Marraskuussa 2010 hän esitti kahtena peräkkäisenä iltana Frédéric Chopinin koko pianotuotannon Budapestissa.

Unkarin valtio lahjoitti vuonna 2017 itsenäisen Suomen satavuotisjuhlan kunniaksi Helsingin Musiikkitaloon Bogányi-nimeä kantavan uudentyyppisen, komposiittimateriaaleja hyödyntävän flyygelin, jonka Gergely Bogányi on suunnitellut yhdessä Csaba Szászin ja Péter Üvegesin kanssa. He ovat myös perustaneet flyygeleitä rakentavan ja kehittävän yrityksen Unkariin.

Gergely Bogányin perhe muutti vuonna 1987 Unkarista Suomen Forssaan, jossa hänen vanhempansa työskentelivät musiikinopettajina. Hän opiskeli pianonsoittoa Budapestin Liszt-akatemiassa, Helsingin Sibelius-Akatemiassa ja Indianan yliopistossa Yhdysvalloissa, opettajinaan László Baranyay, György Sebök ja Matti Raekallio. Vuonna 1996 Bogányi voitti Franz Liszt -kilpailun ja sai vuonna 2004 Unkarin tärkeimpänä kulttuuripalkintona pidetyn Kossuth-palkinnon.

Myös Gergely Bogányin sisarukset ovat muusikoita: kapellimestari-sellisti Tibor Bogányi, fagotisti Bence Bogányi ja huilisti Bernadett Bogányi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bogányin lyhyt soittonäyte (Debussyn ”Clair de lune”) Bogányi-flyygelillä, Vimeo
Hulluuden syövereissä

**Hulluuden syövereissä** (engl. *In the Mouth of Madness*) on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen psykologinen kauhuelokuva. Se perustuu löyhästi H. P. Lovecraftin kirjoittamiin novelleihin. Elokuvan on ohjannut John Carpenter ja käsikirjoittanut Michael De Luca. Pääosissa esiintyvät Sam Neill, Julie Carmen, Jürgen Prochnow, David Warner ja Charlton Heston.

## Juoni
Suosittu kauhukirjailija ja kustantamonsa kassamagneetti Sutter Cane (Jürgen Prochnow) katoaa, ja vakuutustarkastaja John Trent (Sam Neill) palkataan selvittämään tapausta. Yhdessä kustannustoimittaja Linda Stylesin (Julie Carmen) kanssa hän päätyy Uuden-Englannin uneliaaseen pikkukylään, jota ei löydy kartalta – se on olemassa vain Sutter Canen romaaneissa, joiden maailmasta on kaikessa mielipuolisuudessaan tulossa todellisuutta.

## Tribuutti H. P. Lovecraftille
Elokuva on eräänlainen tribuutti kauhukirjailija H. P. Lovecraftille, sillä siinä on monia viittauksia hänen töihinsä, esim. pienoisromaaniin *At the Mountains of Madness* (suom. *[[Hulluuden vuorilla]]*). Elokuvan kauhukirjailijan Sutter Canen teoksilla on samankaltaisia nimiä kuin Lovecraftin teoksilla, esim. *The Whisperer of the Dark* (Lovecraft: The Whisperer in Darkness, suom. *Kuiskaus pimeässä*), *The Thing in the Basement* (Lovecraft: The Thing on the Doorstep, suom. *Olio kynnyksellä*), *Haunter out of Time* (Lovecraft: The Haunter of the Dark/The Shadow Out of Time, suom. *Vainooja pimeydestä* ja *Varjo menneisyydestä*). Elokuvan Lovecraft-vaikutteet ovat ilmeisiä.

Elokuvassa on viittauksia myös kauhukirjailija Stephen Kingiin, jonka teokset sijoittuvat Sutter Canen kirjojen tavoin Uuden-Englannin maisemiin. Elokuvassa todetaan, että Sutter Cane myy enemmän kuin Stephen King.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Mesut Yılmaz

**Mesut Yılmaz** (6. marraskuuta 1947 – 30. lokakuuta 2020) oli turkkilainen poliitikko. Hän on toiminut maansa pääministerinä kolmeen otteeseen, vuosina 1991 ja 1996 muutamien kuukausien ajan, ja sitten 1997–1999. Hän hallitsi aikana jolloin millään puolueella ei ollut enemmistöä parlamentissa, ja johtoasema vaihteli erilaisten koalitioiden välillä. Keskeinen kysymys oli islamismin asema. Yılmaz  edustaa sekulaarista demokraattipuoluetta.

## Lähteet
Lake Orion

**Lake Orion** on kylä Oaklandin piirikunnassa, Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kylän väkiluku oli vuoden  väestönlaskennassa 2 973.

## Lähteet
Ormstan rautatieasema

**Ormstan rautatieasema** on Tukholman Roslagsbananiin kuuluva rautatieasema. Asema sijaitsee Vallentunassa lähellä kunnan keskustaa. Asemaa ylläpitää SL eli Storstockholms lokaltrafik. Ormstan edeltävä asema on Vallentuna ja Ormstan jälkeinen asema on Molnbyn seisake. Ormstan asema kuuluu linjaan 27, joka liikennöi Tukholman ja Kårstan välillä.

## Lähteet